Справа № 366/1306/23
Провадження №3/366/942/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (смт. Іванків) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, працюючої торговим представником КрАТ «Палебер», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

09.05.2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 183673 від 07.05.2023 року, по суті правопорушення зазначено наступне:

07.05.2023 року о 05 год. 00 хв. в с. Тетерівське по вул. Лісова, водій ОСОБА_4 керувала т/з марки Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, порушена координація рухів, почервоніння обличчя та очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в медичному закладі відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судове засідання з розгляду справи призначене на 15.05.2023 року.

12.05.2023 року ОСОБА_4 звернулась в суд із заявою про ознайомлення з матеріалами справи. Їй надано можливість реалізувати таке право.

15.05.2023 року до суду надійшло письмове пояснення свідка ОСОБА_5 про обставини справи, за якими ОСОБА_4 інкримінується вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У цьому поясненні свідок підтвердив отримання судової повістки про виклик та просив розглянути справу у його відсутність. Ці письмові пояснення суперечать за своїм змістом тим, які наявні в матеріалах справи від 07.05.2023 року в частині події керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому, з метою встановлення всіх фактичних обставин справи, суддя прийшла до висновку про відкладення розгляду справи з метою виклику в суд свідка ОСОБА_5 для підтвердження чи спростування цих пояснень. Присутня у судовому засіданні ОСОБА_4 проти відкладення розгляду справи не заперечувала.

Судове засідання відкладене на 25.05.2023 року.

16.05.2023 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, у якому вона просила закрити провадження у справі, посилаючись на те, що свідок ОСОБА_5 надав письмові пояснення стосовно відсутності у її діях події керування транспортним засобом.

У судове засідання 25.05.2023 року прибули: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 ; свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У судове засідання, призначене для розгляду справи на 25.05.2023 року, свідок ОСОБА_5 за викликом суду не з`явився.

Присутнім у судовому засіданні роз`яснено їх права, передбачені нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та КУпАП, а також передбачені законом наслідки у разі надання неправдивих відомостей.

ОСОБА_4 вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що не керувала транспортним засобом, просила суддю врахувати письмові пояснення ОСОБА_5 від 12.05.2023 року та закрити провадження у справі, оскільки вона не керувала транспортними засобами.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є працівником поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 07.05.2023 року до чергової частини відділення поліції надійшло телефонне повідомлення про незаконне заволодіння транспортним засобом в с. Тетерівське Вишгородського району Київської області. Свідок у складі екіпажу поліції здійснив виїзд на місце події. Разом з екіпажем патрульної поліції на місце події здійснено виїзд слідчо-оперативної групи. Поліцейськими з`ясовано, що ОСОБА_5 (свідок) відпочивав з ОСОБА_4 та її чоловіком. Близько 05 год. 07.05.2023 року ОСОБА_4 без його дозволу сіла за кермо автомобіля та поїхала по с. Тетерівське. За результатами виїзду на місце події заявник ОСОБА_5 відмовився від притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за незаконне заволодіння його автомобілем, про що написав письмову заяву. Також ОСОБА_5 надав письмові пояснення стосовно факту керування ОСОБА_4 його транспортним засобом. Оскільки в останньої виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та на переконання поліцейського (свідка ОСОБА_2 ) зібрані докази були достатніми для кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 просив долучити у судовому засіданні додаткові докази до справи, зокрема: рапорт оперативного чергового ВП № 1 Вишгородського РУП (прізвище Постолюк) про отримання телефонного повідомлення від ОСОБА_5 про подію заволодіння транспортним засобом, яка мала місце 07.05.2023 року; письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 07.05.2023 року; письмову заяву ОСОБА_5 від 07.05.2023 року.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненню свідка ОСОБА_2 . На його переконання зібрані докази є достатніми для притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, крім іншого, наявні у справі докази є достатніми для доведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_4 .

Інших пояснень, клопотань, заяв, заперечень, доказів тощо від присутніх у судовому засіданні не надійшло.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення присутніх, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до наступних висновків.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання, пов`язані із проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч. 6 розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Аналіз наведеного положення Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан сп`яніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 цієї Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обов`язковість проведення огляду на стан сп`яніння лише у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ч. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку № 1103).

Аналогічне положення також визначено п.п. 1 та 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння оформлена відповідним направленням, та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Аналогічні правові позиції неодноразово наводились у постановах апеляційних судів у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Суддею встановлено, що 07.05.2023 року, приблизно о 05 год. 00 хв. в с. Тетерівське по вул. Лісова, ОСОБА_4 керувала автомобілем марки Mitsubishi Pajero з реєстраційним номером НОМЕР_1 , при цьому мала такі ознаки алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, порушена координація рухів, почервоніння обличчя та очей. Наявність таких ознак ніким з учасників судового засідання не оспорюється. Такі ознаки підтверджуються долученими до протоколу про адміністративне правопорушення трьома відеозаписами на оптичному дичку (крім запаху алкоголю з порожнини рота, оскільки встановити таку ознаку з відеозаписів є фізично неможливо). Ці ознаки за своїм змістом відповідають тим, які наведені в Інструкції № 1452/735.

З наведеного слідує, що вимога поліцейського щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння була законною.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_4 відмовилась.

Таким чином, на законну вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 відмовилась, що у встановленому законом порядку (згідно вимог Закону України «Про Національну поліцію») зафіксовано поліцейським за допомогою технічного засобу відеозапису. Матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення в порядку, який встановлено законом.

При цьому, дослідивши долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази, а саме матеріали відеозапису, суддя приходить до обґрунтованого висновку, що відмова ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп`яніння була чіткою, зрозумілою та такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, вона не залежала від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Слід зазначити, що ОСОБА_4 не пояснювала тієї обставини, що вона вживала алкоголь після події керування нею транспортним засобом, а лише посилалась на те, що на її думку матеріали справи не містять доказів керування нею транспортним засобом.

Отже, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення з наявними в ній доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений правильно, відомості, які у ньому відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковано вірно, а наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності, та доводять, що в діях ОСОБА_4 є подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зокрема, в діях ОСОБА_4 наявне порушення п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Її вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 183673 від 07.05.2023 року;

- письмовим поясненням ОСОБА_5 (отриманими працівниками СРПП) від 07.05.2023 року;

- долученими в установленому законом порядку до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписами на оптичному диску;

- копіями письмових пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (отриманими працівниками оперативного підрозділу) від 07.05.2023 року.

Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали адміністративну відповідальність ОСОБА_4 .

Суддя не приймає до уваги пояснення ОСОБА_4 стосовно того, що вона не керувала транспортним засобом та приходить до висновку про доведеність події керування нею транспортним засобом з огляду на таке.

З письмового пояснення свідка ОСОБА_5 від 07.05.2023 року (отриманого працівником СРПП) слідує, що 07.05.2023 року він відпочивав з ОСОБА_4 та її чоловіком в с. Тетерівське Вишгородського району, де вживали спиртні напої. Його автомобіль марки Mitsubishi Pajero з реєстраційним номером НОМЕР_1 був незамкнений, ключі від авто були всередині. Близько 05 год. ОСОБА_4 сіла за кермо його автомобіля та поїхала кататись по селу.

Аналогічні за змістом по суті події керування транспортним засобом ОСОБА_4 пояснення містить письмове пояснення ОСОБА_5 від 07.05.2023 року (отриманого працівником оперативного підрозділу).

Подія керування транспортним засобом також підтверджується письмовим поясненням ОСОБА_4 від 07.05.2023 року (отриманого працівником оперативного підрозділу).

ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що пояснення написано рукою поліцейського, однак вона таких відомостей не пояснювала.

Це пояснення суддя не приймає до уваги та розцінює як спосіб уникнення від притягнення до відповідальності, оскільки письмове пояснення ОСОБА_4 підписане особисто нею, тим більше ОСОБА_4 власноручно написала про те, що це пояснення з її слів записане вірно та нею прочитане. Сумнівів у достовірності того, що саме ОСОБА_4 поставила свої підписи та написала зазначення про ознайомлення з його змістом у судді не виникає, такі обставини сама ОСОБА_4 не оспорює.

Направлені свідком ОСОБА_5 письмові пояснення від 12.05.2023 року стосовно того, що ОСОБА_4 не керувала транспортним засобом суддя не приймає до уваги з огляду на таке.

У цих письмових поясненнях свідок ОСОБА_5 зазначає про те, що він викликав працівників поліції внаслідок конфлікту з ОСОБА_4 і «…нічого кращого не придумав…» як викликати поліцію та повідомити про незаконне заволодіння нею його автомобілем.

При цьому, в ході дослідження матеріалів з відеозаписом, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_5 твердо свідчить про факт керування ОСОБА_4 його автомобілем, при цьому сперечається з невідомим чоловіком (скоріше за все чоловіком ОСОБА_4 ) про те, що ОСОБА_4 керувала його автомобілем, при цьому спричинила пошкодження його кузова (кришка багажника, декоративна накладка). Про наявність таких пошкоджень свідок ОСОБА_5 показує чоловіку на відеозаписі та точно зазначає рукою на пошкоджені місця автомобіля.

Відомості про такі пошкодження кузова автомобіля внаслідок керування ОСОБА_4 містяться у письмовому поясненні ОСОБА_5 від 07.05.2023 року (отриманим працівником оперативного підрозділу).

Крім цього, свідка ОСОБА_5 повторно викликано у судове засідання з метою підтвердження достовірності його письмових пояснень від 12.05.2023 року, однак він у судове засідання не з`явився.

У постанові від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17, Верховний Суд визначив, що показання свідків не є належними доказами у справі, оскільки такі свідки у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Також суддя звертає увагу, що Верховний Суд у цій постанові наголосив на тому, що суди попередніх інстанцій, які здійснювали розгляд справи, жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, зокрема, і в частині витребування у відповідача доказів з власної ініціативи, не з`ясували чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У цьому ж випадку суддею вжито всіх заходів щодо встановлення фактичних обставин справи, зокрема здійснено судовий виклик свідка ОСОБА_5 , проте останній у судове засідання не прибув. У цьому поясненні свідок не зазначив про ознайомленість з відповідальністю за дачу завідомо неправдивих свідчень.

За наведених обставин суддя розцінює надані письмові пояснення свідка ОСОБА_5 від 12.05.2023 року неналежними доказами у справі, на які посилається ОСОБА_4 , оскільки вони є сумнівними, при цьому, з огляду на відсутність належного попередження свідка про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень та ненадання таких свідчень безпосередньо свідком у судовому засіданні, суддя не вбачає підстав для виділення в порядку ст. 253 КУпАП відносно останнього матеріалів органу досудового розслідування для вирішення питання про проведення досудового розслідування за ст. 384 КК України, тим більше, ці показання визнані суддею неналежними доказами через їх сумнівність а не неправдивість, відповідно вони силу ст. 62 Конституції України не є такими, на яких може ґрунтуватись подальше звинувачення.

З урахуванням наведеного, заперечення ОСОБА_4 про те, що вона не керувала транспортним засобом не приймаються суддею до уваги та розцінюються як спосіб уникнення від притягнення до відповідальності.

Щодо накладення адміністративного стягнення.

Суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.

Застосовуючи вид і міру адміністративного стягнення, суддя враховує: характер вчиненого правопорушення, яке є грубим адміністративним правопорушенням, наслідком якого є дорожньо-транспортні пригоди, що супроводжуються як пошкодженням чи знищенням майна громадян, так і спричиняють тяжкі наслідки їх життю та здоров`ю; особу ОСОБА_4 , яка вчинила грубе адміністративне правопорушення на транспортному засобі, який є джерелом підвищеної небезпеки, хоча при цьому розуміла наслідки, які можуть настати через його вчинення та розуміла відповідальність, яку вона може понести за його вчинення, при цьому належних висновків для себе не зробила та все ж таки вирішила вчинити це правопорушення; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_4 .

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на встановлені обставини справи, а також на вид і міру адміністративного стягнення, яке застосовується за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи, що санкція цього правопорушення є безальтернативною в частині накладення адміністративного стягнення, суддя приходить до висновку про застосування до ОСОБА_4 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами за санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Саме такий вид адміністративного стягнення на переконання судді буде достатнім та необхідним для виконання завдань КУпАП, зокрема він забезпечить запобігання вчинення правопорушником нових правопорушень, її виховання у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Судовий збір

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За ч. 1 цієї статті Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Таким чином, ставку судового збору слід розраховувати від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2023 році, який становить 2684 грн., відповідно сума судового збору, яка підлягає стягненню становить 536,80 грн. (2684*0,2 = 536,80).

У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких ОСОБА_4 звільняється від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», а тому, з неї слід стягнути встановлену суму судового збору.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 33, 40-1, 130, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 26.08.2016 року) визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

(реквізити для оплати штрафу отримувач: ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), , рахунок отримувача UA0010001, код класифікації доходів 21081300, призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, № протоколу про адміністративне правопорушення).

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок)

реквізити для оплати - отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 , код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Строк пред`явлення до виконання цієї постанови становить три місяці.

Суддя Н.П. Слободян