Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/34/22, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Ільницького М. П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.12.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 237435 від 05.10.2021 та постанови судді від 21.12.2021 вбачається, що 05.10.2021 о 17 год 45 хв в с. Сюрте та с. Холмок, автодорога Київ-Чоп, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку огляд проводився у лікаря нарколога в ЗОНД, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Ільницький М. П. просить постанову судді від 21.12.2021 скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято необґрунтоване рішення, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Заперечує факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення та вважає, що відсутні належні та допустимі доказами, які б доводили протилежне. Не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки таких обставин відеозаписи не містять. Працівники поліції порушили, передбачену ст. 266 КУпАП процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Окрім того ні протокол про адміністративне правопорушення, ні висновок медичного огляду, ані постанова судді не містять переліку ознак алкогольного сп`яніння. З відеозапису не вбачається факту передачі лікарем ОСОБА_1

-2-

герметично запакованих мундштуків, що могло вплинути на розбіжність у показниках трьох вимірювальних засобів. Також, ОСОБА_1 до моменту зупинки перебував на огляді в лікаря-стоматолога, а також в нього високий тиск та він приймає препарати. В ротовій порожнині ОСОБА_1 після стоматологічного втручання могли зберегтись залишки етиловмісного лікарського засобу (Гексосепт), що також могло спровокувати різні цифрові показники піж час його огляду.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Ільницького М. П., неявка яких з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_1 та його захисник- адвокат Ільницький М. П. належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями захисника-адвоката Ільницького М. П., а саме: 13.04.2022, 11.11.2022.

Апеляційний суд зауважує, що клопотання захисника-адвоката Ільницького П. В. про необхідність відкладення розгляду справи щодо ОСОБА_1 , обґрунтовані зокрема, відсутністю можливості повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи та відсутність з ним зв`язку, при цьому жодного разу захисник не надав належних доказів, які б підтверджували вказані обставини.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Ільницького М. П. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Ільницького М. П., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. При цьому, захисником-адвокатом Ільницьким М. П. жодного разу не надавалися докази на підтвердження поважності його неявки в судові засідання, а відтак такі дії неодмінно перешкоджають справедливому розгляду справи і спрямовані на свідоме затягування судового процесу, що є проявом зловживання процесуальним правом, незважаючи на відсутність у КУпАП загального положення (визначення) про заборону зловживання процесуальними правами, так як така заборона є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права, тому чергове клопотання захисника-адвоката Ільницького М. П., яке надійшло до апеляційного суду 23.05.2023 про відкладення апеляційного розгляду задоволенню не підлягає, оскільки таке жодним доказом не підтверджено, а його доводи про відсутність даних про сповіщення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, спростовуються наявною в ній розпискою, яка свідчить про те, що ОСОБА_1 був завчасно повідомлений про судове засідання, призначене на 23.05.2023.

-3-

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скаргу задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. 251, 252 цього Кодексу, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд

-4-

проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина останнього стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 237435 від 05.10.2021, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 237435, 05.10.2021, ОСОБА_1 о 17 год 45 хв в с. Сюрте та с. Холмок, автодорога Київ-Чоп, керував автомобілем «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку огляд проводився у лікаря нарколога в ЗОНД, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 611 від 05.10.2021, згідно якого, при огляді ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4884851 від 05.10.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, поясненнями свідків , а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника-адвоката Ільницького М. П. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області Свидою В. А. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 237435 від 05.10.2021 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Доводи захисника-адвоката Ільницького М. П. в апеляційній скарзі щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, передбачено ст. 266 КУпАП, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки це не підтверджено жодними доказами.

-5-

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 , за його згоди, проводився лікарем ОСОБА_3 , який будучи кваліфікованим фахівцем і встановив факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння про, що склав відповідний висновок (а.с.2).

Цей висновок не суперечить вимогам, як ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затверджені наказом Міністерства внутрішніх

справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Апеляційний звертає увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

Під час апеляційного розгляду не встановлені обставини, які свідчать про те, що вищевказаний висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності та зроблений з порушенням вимог, які регламентують його проведення.

Разом з тим, стороною захисту не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження з приводу незаконності висновку лікаря, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу і такі апеляційний суд відхиляє.

Апеляційний суд зауважує, що факт підроблення доказів встановляється виключно за наявності відповідного вироку суду, що набув законної сили.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов до переконання, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 611 від 05.10.2021 є належним та допустимим доказом в справі, у зв`язку з чим, в сукупності з іншими дослідженими по справі доказами підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що згідно норм діючого законодавства огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів, факт проходження такого огляду ОСОБА_1 поза всяким розумним сумнівом свідчить про те, що саме ОСОБА_1 був водієм автомобіля та керував ним у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням п. 9.8 «г» Правил дорожнього руху України, а саме за керування транспортним засобом без увімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар, рухаючись поза населеним пунктом.

Доводи захисника-адвоката Ільницького М. П. про те, що на долученому до протоколу відеозаписі на зафіксовано факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставні, оскільки нормами КУпАП не передбачено обов`язку працівників поліції фіксувати факт керування, а відповідно і долучати такий відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-6-

Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 чи його захисником-адвокатом Ільницьким М. П.

Не надано й доказів, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вживає препарати, пов`язані з його гіпертонічною хворобою та того дня до нього лікарем застосовувались спиртовмісні лікарські засоби, є непереконливими, оскільки загальновідомим фактом є те, що Інструкції до таких лікарських засобів завжди містять застереження про можливість їх впливу на здатність керувати транспортними засобами, а отже приймаючи лікарський засіб водій повинен враховувати це, що підтверджено окремо й наданою захисником Інструкцією до препарату «Гексосепт».

Також водій зобов`язаний чітко виконувати Правила дорожнього руху України.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином вживання лікарських препаратів, на чому наполягає захисник, до такого стану, що викликало алкогольне сп`яніння, та в подальшому свідоме керування транспортним засобом в такому стані, може свідчити лише про нехтування ОСОБА_1 встановленими правилами, та не спростовує факту порушення встановлених законом норм, що тягне за собою адміністративну відповідальність.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 цього Кодексу, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував

-7-

транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни навіть з врахуванням особи ОСОБА_1 не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Ільницького М. П. задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що правопорушником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Ільницького М. П. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.12.2021, щодо ОСОБА_4 ,- без змін.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя