"25" травня 2023 р. Справа № 363/1292/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 758339 від 28.02.2023 року вбачається, що 28 лютого 2023 року об 11 год. 20 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явилася, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення SMS-повідомлення про дату, час і місце судового засідання на номер телефону, що вказаний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також здійснення телефонних дзвінків за цим номером телефону. Про причини неявки ОСОБА_1 не повідомив, на телефонні дзвінки суду жодним чином не відреагував, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, не надходило.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення SMS-повідомлення про дату, час і місце судового засідання на її номер телефону, що вказаний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також здійснення телефонних дзвінків за цим номером телефону. Про причини неявки ОСОБА_2 не повідомила, на телефонні дзвінки суду жодним чином не відреагувала, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, не надходило.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом направлення SMS-повідомлення, що було доставлено на його номер телефону, що вказаний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також враховуючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що його повідомлено про те, що розгляд його справи буде здійснюватися у Вишгородському районному суді Київської області за викликом, а також зважаючи на те, що клопотань про відкладення судового розгляду суду не надав, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене 173-2 КУпАП, відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП не належить до переліку справ, що розглядаються за обов`язкової присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, то суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП єдиними уповноваженими суб`єктами на збирання доказів є органи та посадові особи, що відповідно до чинного законодавства мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення. У зв`язку з цим суд, на розгляд якого передаються протоколи про адміністративне правопорушення, складені уповноваженими особами (органами публічної влади чи посадовими особами), не має повноважень щодо самостійного та ініціативного збирання доказів як на підтвердження винуватості, так і на підтвердження невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлення або спростування обставин та фактів вчиненого правопорушення. У противному випадку це призведе до перебирання судом на себе функцій обвинувачення, що суперечить правовій природі та призначенню суду в межах провадження у справах про адміністративне правопорушення.

У ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, може мати місце лише за умови, коли в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення судом шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, зібраних та поданих на його розгляд уповноваженим органом (посадовою особою), буде встановлено факт вчинення домашнього насильства конкретною особою, тобто факт вчинення умисних діянь відповідного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що матеріали справи про адміністративне правопорушення складаються з протоколу, заяви та письмових пояснень потерпілої, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, характеристики за місцем проживання. При цьому у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 висловлює свою незгоду зі складеним протоколом та зазначеними у ньому відомостями. На додаток до цього матеріали справи містять копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 є рідною матір`ю ОСОБА_1 , тобто особи, яка притягається до відповідальності.

У той же час свідоцтво про народження дає суду можливість дійти до висновку, що ОСОБА_1 є особою, на яку поширюються вимог законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, тобто він наділений ознаками спеціального суб`єкта складу правопорушення. Однак свідоцтво про народження не є тим доказом, на основі якого суд може відтворити фактичні обставини правопорушення, встановити конкретний характер протиправних дій, тобто встановити наявність у діях ОСОБА_1 ознак об`єктивної сторони.

На додаток до цього суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення є за своєю сутністю процесуальним документом, яким фіксується факт правопорушення, висувається обвинувачення особі у вчиненні адміністративного правопорушення та визначаються подальші межі, зокрема, судового розгляду, під час якого на основі доказів суд має встановити наявність або відсутність обставин та фактів, що зазначені у протоколі. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення за своєю сутністю не може бути єдиним доказом по справі та не може вказувати на те, що обставини та факти, зазначені у ньому, мали місце в об`єктивній дійсності.

У свою чергу заява та письмові пояснення потерпілої особи не можуть бути покладені в основу остаточного судового рішення за відсутності у суду можливості безпосередньо опитати вказану особу у судовому засіданні, тобто безпосередньо дослідити відповідний доказ. Крім того, суд звертає увагу на ті обставини, що ОСОБА_1 у своїх поясненнях висловив незгоду зі складеними матеріалами справи про адміністративне правопорушення, що покладає на суд ще більший обов`язок детально та ретельно розглянути справу з метою вирішення питання обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Характеристика особи за місцем проживання за своєю сутністю також є процесуальним документом, оскільки дає можливість суду встановити особу правопорушника, врахувати ці обставини при визначити виду, міри та розміру можливого стягнення тощо, однак не дає можливості встановити наявність у діях особи ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що уповноваженими особами, передбаченими ч. 2 ст. 251 КУпАП, у повному обсязі не виконано свій обов`язок щодо збирання доказів, внаслідок чого матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів, що дають можливість встановити у його діях наявність ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Тобто, у матеріалах справи відсутні докази, на основі яких суд мав би можливість встановити та підтвердити те, що в об`єктивній дійсності по відношенню до ОСОБА_2 її син ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, а також що вказані дії призвели або могли призвести до заподіяння шкоди психологічному та/або фізичному здоров`ю потерпілою.

З урахуванням цього суд доходить до висновку, що уповноваженими особами не доведено ані факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ані його вину у вчиненні вказаного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості в силу положень Конституції України, то суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 173-2, 221, 247, 251 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у його діях.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Суддя О.В. Рукас