Справа № 163/397/23 Провадження №33/802/320/23 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Самойленка М.О. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього на підставі ч.2 ст.36 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 13 лютого 2023 року о 10 год 21 хв на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» на 488 км в порушення п.2.9.а Правил дорожнього руху він керував автомобілем «MAN TGX», номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп «DOGAN XILDIZ», номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Він же 13 лютого 2023 року об 11 год 40 хв, керуючи автомобілем «MAN TGX», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-07 на 487 км, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Самойленко М.О. оскаржує його з мотивів незаконності і невмотивованості. За епізодом, який мав місце 13 лютого 2023 року о 10 год 21 хв, апелянт вказує, що газоаналізатор «Alcotest 6820», який використовувався при огляді ОСОБА_1 , відсутній у Переліку, затвердженому наказом МВС України від 01.03.2010 № 33 та у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України; з дня останньої калібровки (20.05.2022) даного приладу минуло більше шести місяців; ненадання поліцейським водію сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку указаного приладу, а також недолучення цих документів до матеріалів справи; доданий відеозапис не є безперервним, тобто не відображає усіх подій від початку спілкування поліцейського з водієм до складання протоколу; на відеозаписі не зафіксовано факту погодження ОСОБА_1 із результатом алкотесту, тим самим позбавлено останнього права на огляд в закладі охорони здоров`я; рапорт поліцейського в розумінні ст.251 КУпАП не є доказом у справі, а пояснення заявника, на яке посилалась поліцейська, відсутнє в матеріалах справи; ОСОБА_1 не були роз`яснені його права. За епізодом, який мав місце 13 лютого 2023 року об 11 год 40 хв, захисник стверджує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено частини статті 130 КУпАП, за якою необхідно кваліфікувати дії ОСОБА_1 , чим не дотримано вимог ч.1 ст.256 КУпАП; поліцейські уже були обізнані зі складенням щодо ОСОБА_1 попереднього протоколу та підписаним ним зобов`язанням, у зв`язку із чим не дотримали встановлену процедуру огляду та складання протоколу здійснили з грубим порушенням прав останнього. З огляду на наведене, просить рішення місцевого суду скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перед апеляційним розгляд справи захисник Самойленко М.О. подав заяву про розгляд справи за відсутності його та ОСОБА_1 ..

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, дані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 13.02.2023 серії ААД № 196049, 13 лютого 2023 року об 11 год 40 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MAN TGX», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-07 на 487 км, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 власноручно. Зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).

У матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі (а.с.3).

В апеляційних доводах захисник посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено частини статті 130 КУпАП, за якою необхідно кваліфікувати дії ОСОБА_1 , чим не дотримано вимог ч.1 ст.256 КУпАП, проте, на переконання апеляційного суду, вони не заслуговують на увагу.

Згідно з Додатком 1 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (пункт 1 розділу ІІ), у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається пункт Правил дорожнього руху та відповідальність, передбачена КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 13.02.2023 серії ААД № 196049, у ньому вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП із зазначенням частини 1 (а.с.1).

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції мали право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Такі ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 були вказані і у протоколі про адміністративне правопорушення від 13.02.2023 серії ААД № 196049, це, зокрема, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя (а.с.1).

Як вбачається з відеозапису події, на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, про що засвідчили його поведінка та жести (а.с.8).

Таким чином, оскільки водій ОСОБА_1 відмовився проходити у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, працівник поліції склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у якому зазначив ознаки алкогольного сп`яніння водія: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, та його відмову від проходження такого огляду.

Такі дії поліцейських повністю відповідають роз`ясненням, які містяться у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Проаналізувавши зібрані й досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху та вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

А невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив ОСОБА_1 безальтернативне стягнення, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

За епізодом, який мав місце 13 лютого 2023 року о 10 год 21 хв, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 13.02.2023 серії ААД № 241793, 13 лютого 2023 року о 10 год 21 хв на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» на 488 км в порушення п.2.9.а Правил дорожнього руху ОСОБА_1 керував автомобілем «MAN TGX», номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп «DOGAN XILDIZ», номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.16).

Відповідно до результату «Alcotest 6820» № 2725 (а.с.17) та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.18), ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,61 ‰.

Апелянт вказує, що газоаналізатор «Alcotest 6820», який використовувався при огляді ОСОБА_1 , відсутній у Переліку, затвердженому наказом МВС України від 01.03.2010 № 33 та у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, а з дня останньої калібровки (20.05.2022) даного приладу минуло більше шести місяців.

Наведені твердження сторони захисту апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на Законі.

Згідно з роз`ясненнями Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» газоаналізатори марки «Drager Alkotest 6810» та «Drager Alkotest 6820», виробництва компанії Drager Saftety AG aст; Co. KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13 жовтня 2016 року.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

Останнє калібрування технічного приладу alcotest 6820, яким проводилося освідування ОСОБА_1 відбулося 20.05.2022, тобто на момент використання даного приладу (13.02.2023) строки технічного обслуговування не пройшли.

Таким чином, вказаний газоаналізатор дозволений МОЗ України, має свідоцтво про державну реєстрацію та сертифікат відповідності, а також відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.

У поданій апеляції захисник вказує, що доданий до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, тобто не відображає усіх подій від початку спілкування поліцейського з водієм до складання протоколу; на відеозаписі не зафіксовано факту погодження ОСОБА_1 із результатом алкотесту, тим самим позбавлено останнього права на огляд в закладі охорони здоров`я.

Однак згідно з відеозаписом встановлено, що із результатом тестування ОСОБА_1 погодився та не ставив під сумнів технічної несправності приладу alcotest 6820, тому такі посилання адвоката, на думку суду апеляційної інстанції, є голослівними.

Відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу з результатом 1,61 ‰.

Спочатку ОСОБА_1 із цим результатом не погодився, у зв`язку із чим йому було запропоновано проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду, проте в подальшому він висловив згоду із результатом алкотесту та від проходження огляду в медичному закладі відмовився (а.с.25).

У поданій апеляційній скарзі захисник вказує, що рапорт поліцейського в розумінні ст.251 КУпАП не є доказом у справі, а пояснення заявника, на яке посилалась поліцейська, відсутнє в матеріалах справи.

Судом першої інстанції взято до уваги рапорт поліцейського і пояснення заявника. Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що такі докази не є обов`язковими для суду, натомість враховуються в сукупності з іншими доказами, і не мають над ними юридичної переваги.

Щодо тверджень апелянта про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, вони не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13.02.2023 серії ААД № 241793 поліцейські роз`яснили права, передбачені ст.268 КУпАП, адже у відповідній графі протоколу: «гр-ну (ці) ОСОБА_1 роз`яснено його (її) права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи відбудеться за викликом у Любомльському районному суді (а.с.16).

У графі протоколу «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесенні про мене дані правильні) наявний власноручний підпис ОСОБА_1 (а.с.16).

Тому, на переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення складений із дотриманням вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, а тому є належним і допустимим доказом в розумінні положень ст.251 КУпАП.

Піддавати вказані докази сумніву у апеляційного суду немає підстав, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та відтворюють фактичні обставини даної справи.

Проаналізувавши зібрані й досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною сукупністю належних та допустимих доказів у розумінні ст.251 КУпАП, які містяться у матеріалах справи.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив ОСОБА_1 безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами.

А на підставі ч.2 ст.36 КУпАП призначив остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік

Враховуючи викладені обставини та сукупність доказів у даній справі, підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Самойленка М.О. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов