ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/1711/22 Головуючий суддя І інстанції Березовська І. В.
Провадження № 33/818/378/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП України
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Царьова Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Царьова Р.В. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 02 березня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мерефа Харківського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст.130, КУпАП і накладено адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік..

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 05 грудня 2022 року о 12-20 годині в м.Мерефа Харківського району Харківської області по вул. Леонівській керував транспортним засобом ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а саме:

«водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Крім того, ОСОБА_1 о 12-30 годині в м.Мерефа Харківського району Харківської області,вул.Леонівська, 29, керуючи транспортним засобом ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху,не впорався з керуванням, та з`їхав в кювет у бетонний злив, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, а саме:

«під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить скасувати, ухвалити нове рішення, яким адміністративне провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Апелянт зазначає, що відео не є безперервним, а тому його не можна використовувати як доказ.

Суд не врахував покази свідка ОСОБА_2 , який пояснював, що саме він керував транспортним засобом і внаслідок несправності з`їхав в кювет.

Потім зателефонував ОСОБА_1 , він приїхав, а ОСОБА_2 довелося поїхати на роботу.

Покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були фактично надані на наступний день після події, але датовані вони днем події.

Крім того, ОСОБА_3 є зацікавленою особою, оскільки її донька є племінницею працівника поліції.

Також наголошує на тому, що ДТП не було, оскільки пошкодження на транспортному засобі утворилися внаслідок обстрілу.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, вислухавши думку ОСОБА_1 та захисника Царьова Р.В., перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протоколи про адміністративні правопорушення (а. с. 1, 3) відносно ОСОБА_1 складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, велася відеозйомка, міститься підпис свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується і відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно якого працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд за допомогою приладу Drager Alcotest, водій відмовився, поводив себе невідповідно обстановці, нецензурно висловлювався на адресу працівників поліції.

При цьому дійсно на відео не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відео починається з того, що автомобіль вже знаходиться у кюветі і ОСОБА_1 сидить за кермом.

Одразу ОСОБА_1 почав поводити себе дуже агресивно, повідомляв працівникам поліції про неповагу до них особисто та до професії працівників правоохоронних органів, потім змінював свою риторику, просив не складати протокол, після відмови поліцейського знову демонстрував зневагу, висловлювався нецензурно, повідомляв, що має вже досвід уникнення відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, знає як скасовувати через суд відповідні складені протоколи про адміністративну невідповідальність.

Більш того, з відео вбачається фактично бійка, вчинена ОСОБА_1 , внаслідок чого до ОСОБА_1 були застосовані спеціальні засоби.

Апеляційний суд не надає оцінку таким діям ОСОБА_1 з точки зору необхідності додаткової відповідальності за вчинене. Оцінка діям ОСОБА_1 , які зафіксовані на відео, надається виключно як результат надання оцінки доводам апеляційної скарги захисника.

При цьому факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які їхали в одній автівці, бачили особисто як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, розвертався, транспортний засіб визвав до себе увагу, оскільки їхав неадекватно, вони поїхали за ним, побачили як транспортний засіб з`їхав з дороги, сталося ДТП, автомобіль був пошкоджений, проте водій ОСОБА_1 продовжував нажимати на газ, свідок ОСОБА_4 намагався витягнути ключі, ОСОБА_1 йому не давав це зробити, тому він закрутив кран на газовому балоні.

Покази вказаних свідків є належними, допустимими та узгоджуються, як між собою, так і з іншими доказами у справі.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його представник до суду не надав.

Апеляційний суд вважає, що обставини правопорушень об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів, на які слушно послався суд першої інстанції в своїй постанові.

Також апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про критичне ставлення до версії ОСОБА_1 та відповідно до показів свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що саме він керував транспортним засобом, з`їхав у кювет, а потім поїхав на роботу, а ОСОБА_1 залишився біля автомобіля.

Вказана версія повністю спростована судом першої інстанції за результатом судового розгляду.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надали чіткі покази, пояснювали механізм руху авто, як авто під керуванням ОСОБА_1 перегороджувало дорогу, їхало по бордюрам, потім з`їхало в кювет, за кермом був ОСОБА_1 .

Будь-яких підстав, які б викликали сумніви у наданих під час судового засідання поясненнях свідків судом не встановлено.

Також під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки, які були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, у інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Апеляційний суд вважає такі покази послідовними, при цьому до показів свідка ОСОБА_2 належить ставитись критично, оскільки вони не відповідають зібраним доказам у справі та відповідно очевидно спрямовані на допомогу ОСОБА_1 в уникненні відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Також, апеляційний суд констатує проведення допиту всіх свідків судом першої інстанції, а тому необхідності повторного допиту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»

На аркуші 8 міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння.

Таким чином поліцейський діяв в межах закону.

Протоколи про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Законодавець, саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Водій ОСОБА_1 відмовився від виконання вказаної законної вимоги, чим порушив правила дорожнього руху.

Що стосується посилання апелянта на те, що в результаті ДТП відсутні пошкодження авто, апеляційний суд зазначає наступне.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що автомобіль ГАЗ -3302 знаходиться у кювету, має зовнішні пошкодження, які сталися внаслідок ДТП, деформація переднього лівого крила, розбиття передньої лівої фари.

Вказане зафіксоване схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 05 грудня 2022 року.

Характер пошкоджень транспортного засобу та обставини дорожньо-транспортної пригоди беззаперечно свідчать про те, що вказані пошкодження автомобіль зазнав саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 05 грудня 2022 року.

Посилання захисника на порушення оформлення схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 05 грудня 2022 року, зокрема про наявність в схемі лише одного свідка, не заслуховує на увагу, оскільки згідно п.п. 1 п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, схему місця ДТП підписують учасники ДТП та поліцейський.

Таким чином, з огляду на вказану норму залучення свідка не вимагається.

Що стосується посилання захисника на недопустимість відеозапису, то такі доводи також не сприймаються колегією суддів, з огляду на наступне.

Поліцейським під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння дотриманні вимоги ч.2 ст. 266 КУпАП в частині застосування технічних засобів відеозапису. Присутність свідків під час огляду на стан сп`яніння при застосуванні технічних засобів відеозапису закон не вимагає.

З переглянутих записів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 05 грудня 2022 року на місці дорожньо-транспортної пригоди, а тому доводи апелянта щодо відсутності цільного фрагменту відеозапису з нагрудної камери поліцейського, судом також визнаються безпідставними.

При цьому позиція апелянта є незрозумілою, спочатку захисник Царьов Р.В. посилається на недопустимість відеозаписів з нагрудних камер, потім захисник просить врахувати відомості що зафіксовані на відеозаписі та таким чином просить закрити провадження у справі.

Такий спосіб побудови позиції захисту є дивним, оскільки захисник фактично входить в протиріччя між своїми доводами апеляційної скарги.

Аналогічна ситуація з доводами щодо ДТП за участі начебто свідка ОСОБА_2 , спочатку захисник посилається на його показання, вказує що відбулася ДТП, а саме на цьому наголошував свідок, який заявив в суді, що він був за кермом, а потім зазначає, що пригоди не було, оскільки транспортний засіб не було пошкоджено.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта щодо того, що належить закрити провадження у справі, оскільки винуватість ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, повністю підтверджена, а доводи апеляційної скарги не спростовують обгрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.

Жодних нових відомостей, які не були відомі суду першої інстанції, апелянт не надав.

Фактично, адвокат Царьов Р.В. повторює ті ж самі аргументи, які він зазначав в суді першої інстанції, заявляючи клопотання про необхідність закриття адміністративного провадження.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Царьова Р.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 02 березня 2023 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева