Справа № 359/5562/23 Головуючий в суді І інстанції - Вознюк С.М.
Провадження № 33/824/3971/2023 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Черних Т.С.,

прокурора Діденко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Черних Тетяни Сергіївни на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командира взводу охорони НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , штаб-сержанта, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовий квиток НОМЕР_2 , посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_3 , реєстраційний номер картки платника податків фізичної особи НОМЕР_4 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 05.04.2023 та 20.04.2023 ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 під час перебування на території військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимогам посадових обов`язків командира взводу охорони НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , ст. 11, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не виконав наказ щодо отримання тепловізійного прицілу на опорний пункт «Бориспіль», чим вчинив дії, які свідчать про недбале ставлення до військової служби, в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року ОСОБА_1 , визнано винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Розстрочено ОСОБА_1 , виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року в частині сплати штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на строк 10 місяців з виплатою штрафу рівними частинами по 1700 (одній тисячі сімсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання постановою законної сили.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Черних Тетяна Сергіївна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року та закрити провадження за відсутністю в діях військовослужбовця ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що з постановою суду не погоджується і вважає, що вона не відповідає вимогам чинного законодавства України, ухвалена без врахування всіх фактичних обставин справи, з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, без з`ясування обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи про притягнення до адміністративної відповідальності, без об`єктивного розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, без дослідження доказів, з порушенням права особи на захист.

Вказує на те, що в постанові суду першої інстанції вказано про те, що ОСОБА_1 під час судового розгляду зазначив, що відмовився отримати тепловізійний приціл. Однак ОСОБА_1 не зазначав такого і повідомив про те, що він не відмовлявся отримувати тепловізійний приціл і готовий його отримати із додержанням порядку, затвердженого наказом Міністерства оборони від 17.08.2017р. № 440. Те, що вимагав від ОСОБА_1 командир НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 є порушенням механізму організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами. На цьому, в судовому засіданні наголошувала і захисник військовослужбовця ОСОБА_1 адвокат Черних Т.С., що ОСОБА_1 не відмовлявся виконувати вимоги командира, а наполягав на тому, що все повинно відбуватися відповідно до встановлених положень діючого законодавства.

Судом першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначається дві дати невиконання вимог командира військовослужбовцем ОСОБА_1 , що в подальшому визначено як скоєння адміністративного правопорушення. Однак не взято до уваги судом те, що 05.04.2023 вимогу капітана ОСОБА_2 отримати тепловізійний приціл зі складу військової частини на підрозділ, ОСОБА_1 не відмовився виконувати, а пославшись на положення механізму організації та ведення обліку військового майна, затверджені наказом Міністерства оборони повідомив, що забезпечення та одержання військового майна не входить в коло повноважень займаної ним посади, а є обов`язком командира підрозділу, тобто капітана ОСОБА_2 або сержанта з матеріального забезпечення. В подальшому і було реалізовано зазначені положення і тепловізійний приціл зі складу для підрозділу отримав сержант з матеріального забезпечення НОМЕР_5 роти охорони.

Тобто суд першої інстанції проігнорував пояснення захисника військовослужбовця ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся виконувати вимоги командира, а скориставшись положенням статті 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме те, що командир відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству. А також те, що підлеглий має право звернутися до командира з проханням уточнити наказ. ОСОБА_1 звернувся до командира з проханням уточнити чи відповідають його (командира) вимоги поставлені 05.04.2023 положенням механізму організації та ведення обліку військового майна, затверджені наказом Міністерства оборони від 17.08.2017р. № 440. Як виявилось, що не відповідають і в подальшому ці вимоги було виконано сержантом з матеріального забезпечення, що судом першої інстанції не було взято до уваги.

Другою датою невиконання вимог командира НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 військовослужбовцем ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначає в оскаржуваній постанові 20.04.2023. Однак повністю ігнорує покази свідка ОСОБА_4 та самого ОСОБА_1 , про те що останній не відмовлявся отримувати тепловізійний приціл на опорний пункт «Бориспіль», а навпаки, хотів покращувати умови несення бойових чергувань і знову ж таки звернувся до командира з уточненням наказу, щодо відповідності положенням механізму організації та ведення обліку військового майна, затверджених наказом Міністерства оборони і щоб не порушувати вимоги зазначеного нормативного акту правильно було би передати тепловізійний приціл на опорний пункт «Бориспіль», реєструючи його в книзі чергувань.

Надалі суд першої інстанції приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_1 , пославшись як на докази на копію акту службового розслідування в/ч НОМЕР_1 від 02.06.2023, копію рапорту командира НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 від 20.04.2023, копію письмових пояснень заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 від 17.05.2023, копією акту про відмову надавати пояснення від 22.05.2023, копією письмових пояснень сержанта з матеріального забезпечення НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 від 16.05.2023, копією письмових пояснень командира взводу НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_7 від 23.05.2023, копією письмових пояснень головного сержанта НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 16.05.2023. Однак жоден із зазначених доказів, які були покладено в основу судом першої інстанції, всупереч вимогам ст. 279 КУпАП не було досліджено під час судового розгляду . Ба більше, судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання пре допит зазначених осіб і можливість їм поставити питання, через відсутність довіри до них, бо вони є в прямому підпорядкуванні командира НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 .

Крім того, в суді наголошувалось на тому, що військова частина є закритим об`єктом, тому ні військовослужбовець, ні його захисник не мають можливості самостійно зібрати докази відсутності вини ОСОБА_1 . Клопотання поданні військовослужбовцем реалізовані рівно в тому об`ємі, в якому потребувала військова частина. Можливість ознайомитися з документами, навіть службового розслідування у військовослужбовця була повністю відсутня під час його проведення, як і долучити своїх свідків, бо їх ніхто не мав бажання допитувати під час службового розслідування. Свідок військовослужбовець ОСОБА_4 отримав можливість прибути в судове засідання завдяки тому, що перебував в шпиталі на лікуванні.

Також, судом першої інстанції було проігноровано, що в матеріалах справи відсутній наказ про призначення ОСОБА_1 матеріально відповідальною особою. А таким чином він не може одержувати майно для передачі в користування іншим військовослужбовцям, бо майно має вартість і комплектність. Щоб його одержати і нести за нього відповідальність необхідно дотриматися положення механізму організації та ведення обліку військового майна. Окрім цього перевірити його справність і відповідність укомплектованості первинним документам, що не передбачено книгою обліку матеріальних засобів виданих у тимчасове користування.

Разом з тим, судом першої інстанції проігноровано те, що командир НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 вимагав отримання від ОСОБА_1 тепловізійного прицілу саме за книгою обліку матеріальних засобів виданих у тимчасове користування. Що відповідно до п.12 розділу 4 «Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони у цій книзі ведеться облік військового майна, що видається у тимчасове користування у підрозділі на строк не більше місяця. Тобто для виконання короткотривалих завдань. Про що не йшлося в даному випадку. На відміну від книги прийняття та здавання чергування (додаток 9 до Статуту внутрішньої служби ЗСУ).

Крім цього, судом першої інстанції помилково не взято до уваги те, що взвод охорони НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , командиром якого 25 лютого 2022 року ОСОБА_1 було призначено наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 43 не є окремим взводом, а є частиною НОМЕР_5 роти і знаходиться в лінійному підпорядкуванні, тому не вважається підрозділом в розумінні ч. 14 п.2. розділу 1 Інструкції.

Таким чином, ОСОБА_1 за характером своєї посади не є матеріально-відповідальною особою в розумінні ч. 11 п. 2 розділу 1 Інструкції. Тому він не може отримувати на зберігання або тимчасове користування військове майно, яке передається в користування військовослужбовцям підрозділу, в тому числі те, що передається для виконання поставлених завдань на опорний пункт «Бориспіль» для взводу охорони НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 . В свою чергу, згідно зазначених норм Інструкції це є обов`язком командира підрозділу, тобто командира НОМЕР_5 роти охорони капітана ОСОБА_2 . Отримувати на зберігання і тимчасове використання військове майно зобов`язаний командир підрозділу, первині записи робить відповідна служба, наступні записи обліку робляться командиром підрозділу (матеріально-відповідальною особою). Військове майно, яке видано на опорний пункт «Бориспіль» ставиться на облік у книзі обліку військового майна, виданого військовослужбовцям. Окрім цього, при одержані військового майна матеріально-відповідальною особою, підписують акти, в яких зазначається комплектація, вартість, якісний стан за категоріями майна. Перевіряється чи відповідає зазначена комплектація та інші показники наявному майну. Командир НОМЕР_5 роти охорони капітан ОСОБА_2 вимагав від штаб-сержанта ОСОБА_1 отримати військове майно за книгою обліку матеріальних засобів виданих у тимчасове користування, де це не прописується і не встановлюється. Зазначається назва і номер. Той тепловізійний приціл, який вимагав отримати на себе штаб-сержантом ОСОБА_1 командир НОМЕР_5 роти охорони капітан ОСОБА_2 був недоукомплектований, через що був у несправному стані. Однак встановити це документально при одержанні поза встановленою нормативною процедурою штаб-сержанту ОСОБА_1 не надавалося можливості.

Апелянт зазначає, що командир НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 не розібравшись в положеннях зазначених вище нормативно-правових актів, своїх службових обов`язках і службових обов`язках командира взводу, який входить до складу роти, вимагав виконання вимог, які суперечать встановленим положенням законодавства, тільки на підставі того, що він є командиром і виконання його наказів повинно бути беззаперечним, що повністю було проігноровано судом першої інстанції.

Відтак, на думку захисника в діях військовослужбовця ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП. Якби суд першої інстанції об`єктивно без порушення норм матеріального і процесуального права розглянув зазначену справу, то він би дійшов цього висновку.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника Черних Т.С., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,

пояснення ОСОБА_1 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення прокурора Діденко Ю.О., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Вказані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби , вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до статті 9 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 11 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює загальні обов`язки військовослужбовців.

Відповідно до пункту 3 статті 11 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Згідно статті 16 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 28 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України.

Відповідно до статті 30 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Стаття 35 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до статті 37 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він

неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про

це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 26 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 4 статті 15 КУпАП встановлює, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідальність за частиною 2 статті 172-15 КУпАП настає у разі недбалого ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Службова недбалість може проявлятись у формі: 1) невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій , передбачених як безумовних для виконання нею по службі.

Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби.

Згідно з матеріалами справи, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 22 від 08 червня 2023 року за ч.2 ст.172-15 КУпАП, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 під час перебування на території військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимогам посадових обов`язків командира взводу охорони НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , ст. ст.. 11, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій не виконав наказ щодо отримання тепловізійного прицілу на опорний пункт «Бориспіль» в умовах особливого періоду, недбало поставився до військової служби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується самовпевненістю або недбалістю.

В ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що відмовився отримати тепловізійний приціл, оскільки за характером своєї посади він не є матеріально-відповідальною особою, тому не може отримувати на зберігання або тимчасове користування військове майно, яке передається в користування військовослужбовцям підрозділу, в тому числі те, що передається для виконання поставлених завдань на опорний пункт «Бориспіль» для взводу охорони НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , це є обов`язком командира підрозділу.

До протоколу додані та досліджені судом, зокрема:

- копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 № 43 про призначення до військової частини НОМЕР_1 Повітряних Сил Збройних Сил України прапорщика ОСОБА_1 командиром взводу охорони НОМЕР_5 роти охорони;

- пояснення ОСОБА_1 щодо службового розслідування, призначеного наказом «Про службове розслідування» від 20.04.2023 № 219 командиром в/ч НОМЕР_1 ;

- копія службового розслідування на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 20.04.2023 № 19, відповідно до якого за рішенням командира в/ч НОМЕР_1 на штаб-сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «пониження в посаді»;

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування № 61 від 02.06.2023;

- копія акту службового розслідування від 02.06.2023, складеного офіцером відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 ;

- копія рапорту командира НОМЕР_5 роти охорони капітана ОСОБА_2 від 20.04.2023 щодо призначення службового розслідування стосовно командира взводу охорони штаб-сержанта ОСОБА_1 з метою уточнення причин і умов, що сприяло вчинення правопорушення, а також щодо усунення його від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування;

- копія наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 219 від 20.04.2023; копія рапорту офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 03.05.2023 про перенесення строку проведення службового розслідування, призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 20.04.2023 № 219;

- копія наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 248 від 03.05.2023 про перенесення строку проведення службового розслідування;

- копія рапорту офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 17.05.2023 про перенесення строку проведення службового розслідування, призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 20.04.2023 № 219;

- копія наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 274 від 17.05.2023 про продовження строку проведення службового розслідування;

- копія службової характеристики штаб-сержанта ОСОБА_1 ;

- копія службової картки військовослужбовця НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_1 ;

- копія пояснень командира НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 , відповідно до яких капітан ОСОБА_2 поставив завдання штаб-сержанту ОСОБА_9 по отриманню тепловізійного прицілу на ОП «Бориспіль», де він був старшим, для забезпечення більш ефективного використання наявного озброєння та виконання поставлених завдань, яке ОСОБА_1 умисно не виконав. Свою відмову виконання завдання ОСОБА_1 пояснив тим, що хоче щоб тепловізійний приціл отримав на себе сержант з матеріального забезпечення штаб-сержант ОСОБА_6 , а вже ОСОБА_1 передали його по книзі обліку матеріальних засобів виданих у тимчасове користування НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 . За невиконання поставленого завдання ОСОБА_1 була оголошена «сувора догана» 06.04.2023. В подальшому, 20.04.2023 в бліндажі ОП «ГРАНІТ» НОМЕР_5 роти охорони було прийнято рішення передати тепловізійний приціл по книзі тимчасового користування, але ОСОБА_1 це також не влаштувало, посилаючись на те, що він не є матеріально-відповідальною особою. Також 20.04.2023 ОСОБА_10 разом із штаб-сержантом ОСОБА_1 звернулись до ТВО начальника штабу військової частини НОМЕР_1 і заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , в ході бесіди ТВО начальника штабу військової частини НОМЕР_1 особисто поставив завдання ОСОБА_1 отримати тепловізійний приціл на ОП «Бориспіль», але останній все одно відмовився;

- копія пояснень заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_5 , відповідно до яких останній був присутнім при поставленні завдання капітаном ОСОБА_2 штаб-сержанту ОСОБА_1 по отриманню тепловізійного прицілу на ОП «Бориспіль», яке ОСОБА_1 умисно не виконав; копія акту про відмову надавати пояснення штаб-сержантом ОСОБА_1 ;

- копія пояснень сержанта з матеріального забезпечення НОМЕР_5 роти охорони в/ч НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_6 , відповідно до яких останній був присутнім при поставленні завдання капітаном ОСОБА_2 штаб-сержанту ОСОБА_1 по отриманню тепловізійного прицілу на ОП «Бориспіль», яке ОСОБА_1 умисно не виконав;

- копія пояснень командира взводу НОМЕР_5 роти хорони в/ч НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_7 , відповідно до яких останній був присутнім при поставленні завдання капітаном ОСОБА_2 штаб-сержанту ОСОБА_1 по отриманню тепловізійного прицілу на ОП «Бориспіль», яке ОСОБА_1 умисно не виконав;

- копія пояснень головного сержанта НОМЕР_5 роти охорони в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 , відповідно до яких останній був присутнім при поставленні завдання капітаном ОСОБА_2 штаб-сержанту ОСОБА_1 по отриманню тепловізійного прицілу на ОП «Бориспіль», яке ОСОБА_1 умисно не виконав;

- копія книги обліку матеріальних засобів, виданих у тимчасове користування НОМЕР_5 роти охорони;

- копія накладної № 2/71 на видання військового майна у військові частині НОМЕР_1 ;

- копія накладної № 2/74 на видання військового майна у військовій частині НОМЕР_1 ;

- копія доповіді про стан військової дисципліни в/ч НОМЕР_1 , підрозділ НОМЕР_5 роти охорони за квітень 2023 року;

- копія книги обліку наявності та руху військового майна НОМЕР_5 роти охорони в/ч НОМЕР_1 ;

- копія протоколу № 3 засідання Ради сержантів військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2023 року щодо поведінки командира 1-го взводу НОМЕР_5 роти охорони штаб-сержанта ОСОБА_1 , його низької мотивації до військової служби та не рахування з авторитетом командирів, яким вирішено звернутися до командира в/ч НОМЕР_1 з пропозиціями: зауваження від командира військової частини за низьку виконавчу дисципліну та не належне виконання функціональних обов`язків;

- копія зауважень штаб-сержанта ОСОБА_1 щодо проведення службового розслідування; копія клопотання штаб-сержанта ОСОБА_1 про витребування та доручення документів;

- копія клопотання штаб-сержанта ОСОБА_1 про опитування особи, яка була присутня під час вчинення правопорушення і якій відомі обставини, що стосуються правопорушення;

- копія пояснень командира НОМЕР_5 роти охорони в/ч НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 .

Крім того, судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_2 який зазначив, що була задача отримати тепловізори на підрозділ. ОСОБА_1 є командиром у своєму взводі, тому він поставив останньому задачу отримати на взвод тепловізійний приціл. ОСОБА_1 відмовився та сказав, що є сержант з матеріального забезпечення і нехай він отримає на себе по актах приціл, а йому вже передадуть по книзі тимчасової видачі. Штаб-сержант Поляруш, як матеріально-відповідальна особа, отримав зі складу по акту прийому-передачі тепловізійний приціл, з усіма документами та комплектуючими, які були. Оскільки ОСОБА_1 був командиром взводу охорони НОМЕР_5 роти охорони, а тепловізійний приціл надавався у користування саме військовим опорного пункту, то саме він повинен був його отримати. В той же час, 20.04.2023 року тепловізійний приціл штаб-сержант ОСОБА_1 отримати по книзі обліку матеріальних засобів виданих у тимчасове користування НОМЕР_5 роти охорони також відмовився. Не мотивував свою відмову. Оскільки його наказ був цілком законним та відповідав інструкції, тому ОСОБА_1 був зобов`язаний його виконати. Коли останній відмовився перший раз, то збиралася Рада сержантів, за результатом засідання Рада сержантів звернулась до командира в/ч НОМЕР_1 з пропозиціями: Зауваження від командира частини за низьку виконавчу дисципліну та неналежне виконання функціональних обов`язків. За рішенням командира частини на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «пониження в посаді». На даний час, пристрій знаходиться в опорному пункті і використовується взводом охорони НОМЕР_5 роти охорони.

Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_2 надав аналогічні за змістом пояснення щодо обставин справи.

Також судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що йому також надавався раніше усний наказ про отримання такого тепловізійного прицілу ОСОБА_2 , однак він його не виконав з тих самих причин, що і ОСОБА_1 , однак з ним не вчинили так само, і він не ніс відповідальності за невиконання такого наказу.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, докази, які містяться в матеріалах справи, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Апеляційний суд в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному конкретному випадку недбале ставлення до військової служби ОСОБА_1 полягає в невиконанні військовою службовою особою обов`язків, визначених військовими статутами, положеннями, тощо. Невиконання штаб-сержантом ОСОБА_1 вимог наказу стосовно отримання тепловізійного прицілу могло спричинити зрив покладених на ОП «Бориспіль» та військову частину НОМЕР_1 завдань, виникнення загрози загибелі особового складу, підрив авторитету керівного складу НОМЕР_5 роти та призвести до підбурювання щодо невиконання наказів та завдань іншими військовослужбовцями підрозділу.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 судом першої інстанції відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки як вірно зазначено судом першої інстанції вони не мають значення для кваліфікації діяння особи за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки дане правопорушення є правопорушенням з формальним складом, тобто для кваліфікації діяння достатньо неналежного, недбалого виконання особою своїх посадових обов`язків, не залежно від того чи настали від такого недбалого ставлення шкідливі наслідки.

Доводи апеляційної скарги про те, що зі змісту оскаржуваної постанови не зрозуміло, які саме обов`язки не виконав ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вимогами статті 30 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від виконання вимог командира НОМЕР_5 роти охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , а не мав можливості їх виконати, бо вони не відповідали встановленим положенням законодавства, з перевищенням наданої дисциплінарної влади, а тому він не порушив своїх службових обов`язків, слід зазначити, що а ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, а ні під час апеляційного перегляду справи не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що накази віддані штаб-сержанту ОСОБА_1 невідповідною особою, в неналежному порядку, чи виходили за межі повноважень командира (начальника), за своїм змістом суперечили чинному законодавству, чи були пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, ні особою, яка притягується до відповідальності. Накази йому були віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечили чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, в матеріалах справи відсутні буд-які дані, які б підтверджували твердження ОСОБА_1 про те, що він звернувся до командира з проханням уточнити чи відповідають його вимоги поставлені 05.04.2023 положенням механізму організації та ведення обліку військового майна, затверджені наказом Міністерства оборони від 17.08.2017 № 440.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції взято за основу службове розслідування, яке проводилось без участі самого ОСОБА_1 і з порушенням його прав, не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких підтверджуючих дані обставини даних матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи не містять жодних відомостей про оскарження в законному порядку висновків зазначеного службового розслідування.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутній наказ про призначення його матеріально відповідальною особою,не спростовують висновків суду щодо наявності в його діях складу адміністративного, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року та закриття провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Черних Тетяни Сергіївни - залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко