Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого громадянина України, на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області 02 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16 вересня 2022 року, о 22:38 годин, по вулиці Львівській, 75, в місті Луцьк, Волинської області, керував транспортним засобом «Део», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та не об`єктивно з`ясовано обставини справи. Зазначає про те, що вживав алкогольні напої напередодні, однак отримавши наказ командира був змушений прибути за місцем дислокації у Вінницькій області, у зв`язку із чим відповідно до ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та ст.18 КУпАП, сів за кермо автомобіля. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу наступного висновку.

Приписами ч.7 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до норм ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення від 21 вересня 2022 року, серії ААД № 249667, зафіксовано вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, він підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, зауваження до нього відсутні (а.с.1).

Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння стверджується, також, висновком щодо результатів медичного огляду… № 663 від 16 вересня 2022 року, проведеному лікарем КП «ВМЦТЗ», згідно якого останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3).

Більш того, ОСОБА_1 в апеляцій скарзі не заперечує факту вживання алкогольних напоїв напередодні події та керування транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення у стані крайньої необхідності, є голослівними, а тому не приймаються до уваги апеляційним судом.

Положення ст.18 КУпАП регламентують, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Тому, з огляду на те, що доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності матеріали справи не містять, апеляційний суд вважає, доводи апеляційної скарги в цій частині не обґрунтованими.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильними.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області 02 лютого 2023 року відносно нього , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя