Справа № 522/7517/23
Провадження №3/522/5892/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Шенцева О.П., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого за ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу серії ВАБ № 933381 від 09.04.2023 року про адміністративне правопорушення, вбачається, що 09.04.2023 року біля 21 год. 00 хв., гр. ОСОБА_1 , знаходячись в магазині за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська 8/1, таємним шляхом викрала цукерки «Рошен» на суму 38,80 грн., чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 51 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про місце, час і дату розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та про визнання своєї вини в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 51 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом вжито всі достатніх та необхідних заходів для забезпечення участі останньої у розгляді справи про адміністративне правопорушення та дачі ним з приводу цього відповідних пояснень.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьова проти України" констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а тому, враховуючи вищевказане, принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, оскільки адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди, а безкарність правопорушника буде заохочувати його на вчинення нових проступків і буде подавати негативний приклад іншим нестійким особам.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що існує загроза спливу строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає, що справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає в діях правопорушника склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ № 933381 від 09.04.2023 року та всіма матеріалами справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст. 51 КУпАП, дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати - тягне за собою накладення штрафу від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб. Також цією статтею зазначено, що викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Як передбачає пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За правилами підп. 169.1.1. п. 169.1. ст. 169 Податкового кодексу України, платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги: у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року складатиме 2684 гривні. Тому, податкова соціальна пільга у 2023 році складатиме 1342 гривні.

З огляду на вищевказане, для притягнення особи до адміністративної відповідальності потрібно, щоб вартість такого (викраденого) майна не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто суму у розмірі 268 грн. 40 коп. ( 1342 x 0,2).

Отже, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, cуддя з урахуванням викладеного, при визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на правопорушника, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступень його вини, вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у зв`язку з чим на вимогу п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33-35, 37, 38, 40-1, 51, 245, 251-252, 280, 283-285 КУпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10-ти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду м. Одеси.

Суддя

23.05.2023