КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/1427/2023 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 366/22/23 Суддя у І інстанції: Гончарук О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Шурубори В.І., особи, яка склала протокол про

адміністративне правопорушення, Іваненка В.В. ,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Шурубора Вячеслава Ігоровича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 07 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівник гуртка будинку культури смт. Іванків Київської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 536,80 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 13 грудня 2022 року о 22.21 год. в смт. Іванків по вул. Заводська керував транспортним засобом марки «ЗАЗ-110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, почервоніння очей, нечітка та невиразна мова. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння за допомогою «Драгера» та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Шурубор В.І. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючись на положення Конституції України, КУпАП, практику Європейського суду з прав людини, позиції Верховного Суду України, викладені у п. 24 Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України за № 1395 від 7 листопада 2015 року, Порядок про направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1103 від 17 грудня 2008 року, захисник звертає увагу, що хоча в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові суду і зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, проте в протоколі інформація про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння - є недостовірною та спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом, відповідно до якого останній поводив себе спокійно, не виявляв порушення координації рухів, а його стан відповідав обстановці.

Крім того, як вказує апелянт, всупереч згоди водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що також знайшло своє підтвердження відеозаписом подій, такий огляд проведений не був, як і не було запропоновано працівниками поліції пройти огляд за допомогою приладу «Драгер». Отже, на переконання апелянта, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складено з порушенням вимог Інструкції.

Акцентується увага захисника і на тому, що ОСОБА_2 чітко висловив позицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується зазначеним відеозаписом, проте в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_2 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Оскільки працівниками поліції були порушені приписи ст. 266 КУпАП, то, як вказує апелянт, огляд особи, проведений з порушенням вимог цієї статті, - слід вважати недійсним.

За вказаних обставин захисник вважає, що працівниками поліції не дотримано вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних актів, що призвело до безпідставного складання стосовно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а суд, за відсутності належних та допустимих доказів, необґрунтовано визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні цього правопорушення.

Вислухавши ОСОБА_3 та його захисника Шурубора В.І. на підтримку доводів апеляційної скарги про скасування постанови Іванківського районного суду Київської області від 7 лютого 2023 року та закриття провадження у справі відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення поліцейського СРПП ВП № 1 Вишгородського РУП старшого сержанта поліції Іваненка В.В., який не погодився з доводами апеляційної скарги та вказав, що ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу і у медичному закладі, вивчивши матеріали справи, дослідивши відеозапис подій, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, слід прийти до наступного висновку.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та правильно застосував норми матеріального права.

З огляду на зміст постанови, суддя місцевого суду дослідив наявні в справі письмові докази та відеозапис, проаналізувавши які у взаємозв`язку між собою, дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Невиконання водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху доводиться даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 183622 від 13 грудня 2022 року, який складений уповноваженою особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, окрім іншого, протокол містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій; в ньому вказані ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_2 (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, почервоніння очей, нечітка та невиразна мова) та дії водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння; є вказівка на порушення вимог п. 2.5 ПДР та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1);

- рапорту поліцейського СРПП відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Іваненка В. від 13 грудня 2022 року (ас. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 грудня 2022 року (ас. 7);

- відеозапису нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, з якого слідує, що працівником поліції водію ОСОБА_2 у зв`язку з виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» на місці або у лікаря нарколога, проте ОСОБА_2 відмовився від будь-якого огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим працівником поліції було складено протокол про порушення ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху (ас. 5);

При цьому слід зауважити, що вказаний відеозапис дає можливість з достатньою повнотою перевірити дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП і підзаконних нормативних актів та дійти висновку про відсутність таких порушень.

Наведені докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, здобуті вони з додержанням процесуальної процедури, об`єктивно узгоджуються між собою, а тому підстав не брати їх до уваги у судді місцевого суду не було.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що в означений день та час, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, коли з товаришем їхав додому, його зупинили працівники поліції. При спілкуванні у працівників поліції виникли підозри щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння, тому йому запропонували пройти тестування за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився, оскільки не вважав себе нетверезим, проте працівники поліції склали щодо нього протокол за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, що не відповідає дійсності.

На противагу таким поясненням ОСОБА_2 , зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції обставини, викладені в протоколі, підтвердив та зазначив, що вину визнає та щиро кається.

Дані обставини в змісті апеляційної скарги стороною захисту не спростовані.

Крім того, аналізуючи пояснення ОСОБА_2 , апеляційний суд звертає увагу на те, що відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а саме за порушення вимог п. 2.5 ПДР, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі захисника про те, що ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного сп`яніння не ставлять під сумнів висновки суду, оскільки визначення таких ознак, за їх наявності, відноситься до компетенції працівників поліції, що, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, породжує у водія обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд для визначення стану сп`яніння.

На противагу доводам захисника, викладених в апеляційній скарзі, відмова ОСОБА_2 від огляду на стан сп`яніння підтверджується, перш за все, відеозаписом, який був досліджений як судом першої, так і апеляційної інстанції, де зафіксовані дії ОСОБА_2 , пов`язані з ухиленням від огляду на стан сп`яніння.

Так, з досліджуваного відеозапису вбачається, що спочатку ОСОБА_2 на запитання працівників поліції, чи вживав він спиртні напої, відповів, що не вживав. В ході спілкування з ним працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а тому ОСОБА_2 було запропоновано пройти тестування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_2 погодився, зазначаючи, що він тверезий. Проте, у подальшому, в ході розмови в поліцейськими ОСОБА_2 підтвердив як вживання 100 гр. коньяку, так і свою обізнаність щодо процедури проходження огляду на стан сп`яніння, вказуючи, що його мама працює в лікарні та йому відомі наслідки такого проходження. Зазначив, що тестування обов`язково покаже дійсне його перебування в стані алкогольного сп`яніння, а тому, з метою уникнення відповідальності за скоєне, намагався вирішити з працівниками поліції у позапроцесуальний спосіб питання про нескладання протоколу про адміністративне правопорушення та одразу був попереджений працівниками поліції про кримінальну відповідальність за дачу хабара при виконанні ними службових обов`язків.

Отже, як слідує з досліджуваного відеозапису, ОСОБА_2 , визнаючи своє перебування в стані алкогольного сп`яніння, не те, що не вимагав, а навпаки, за будь-яких обставин, намагався уникнути проходження такого огляду, а тому такі його дії були розцінені працівниками поліції як ухилення від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, про що і був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Означені обставини були підтверджені в суді апеляційної інстанції поліцейським СРПП ВП № 1 Вишгородського РУП старшим сержантом поліції Іваненком В.В., який пояснив, що працівники поліції діяли у спосіб, передбачений чинним законодавством, з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України за № 1395 від 7 листопада 2015 року; що ОСОБА_2 спочатку погодився пройти огляд для визначення стану сп`яніння, проте, визнаючи своє перебування у стані алкогольного сп`яніння, не виказував та не наполягав на його проведенні, а більш того , намагався його уникнути, оскільки побоювався, що інформація про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП стане відома керівництву будинку культури смт. Іванків Київської області, де він працює.

Таким чином, доводи сторони захисту про зворотнє, а також про порушення працівниками поліції Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України за № 1395 від 7 листопада 2015 року, Порядку про направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1103 від 17 грудня 2008 року, та приписів ст. 266 КУпАП є безпідставними та такими, що суперечать як матеріалам провадження, дослідженому відеозапису подій за участю ОСОБА_2 , так і поясненням працівника поліції Іваненка В.В. , підстав яких ставити під сумнів у суду апеляційної інстанції немає.

Доводи апелянта про невиконання поліцейським вимог Інструкції, з огляду на відсутність відповідного направлення до найближчого закладу охорони здоров`я на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена в додатку 1 до Інструкції, є неспроможними, оскільки, по-перше, ОСОБА_2 відмовився від проходження будь-якого огляду без будь-яких зауважень з його боку, а тому оформлення такого направлення за вказаних обставин не ґрунтується на вимогах закону, а по-друге, таке направлення міститься в матеріалах справи (ас. 7), що залишилось поза увагою апелянта.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили позицію захисника про безпідставне притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Висновки судді місцевого суду в постанові від 7 лютого 2023 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає законних підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, як про це просить захисник.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33, 38 КУпАП, виходячи з санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши усі доводи апеляційної скарги, вважаю, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Шурубора В.І. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 7 лютого 2023 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Шурубора Вячеслава Ігоровича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва