Номер провадження: 33/813/2166/23
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника Губської Х.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Губської Христини Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 17.10.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 05.08.2023 о 22:59., за адресою: вул.Зелена, 20, м.Одеса, керував транспортним засобом Mercedes-Benz A140, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей; від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку водій відмовився.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Губська Х.Ю. просила скасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 17.10.2023 (помилково зазначено 11.10.2023), закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, судом не було досліджено всі докази та обставини справи. Зокрема, зазначила, що:

- матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відсутні докази порушення ним ПДР, факту керування транспортним засобом та факту зупинки працівниками поліції транспортного засобу внаслідок здійснення такого порушення;

- наявні відеоматеріали підтверджують, що працівники поліції не зупиняють транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а спілкуються з ним як з пішоходом;

- доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять;

- поліцейським не був відомий час та місце вчинення правопорушення, які зазначені в протоколі, оскільки перший екіпаж патрульної поліції прибув о 23.19 год. 05.08.2023, а другий - о 23.33год. 05.08.2023. Єдиними доказами вчинення правопорушення, які зазначені в протоколі, є пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відеозапис, знятий на особистий телефон свідків, які є неналежними доказами, оскільки свідки не можуть бути неупередженими, адже мають особисті неприязні стосунки з ОСОБА_1 через виниклу бійку перед викликом поліції, а відеозапис має властивості змінити дату, час та його повний зміст;

- працівниками поліції порушено вимоги п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103, оскільки направлення до медустанови було складено вже після оформлення протоколу, ОСОБА_1 з ним не ознайомили та не вручили його копію, тому воно не є належним та допустимим доказом. Крім того, в направленні зазначений час 22.59 год, в той час як з відео вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння о 23.55 год;

- протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним, допустимим та беззаперечним доказом вини у скоєнні адмінправопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як визначено ч.1 ст.130 КУпАП;

- суддя Тополева Ю.В. за подібних обставин недоведеності та сумнівів щодо факту керування транспортним засобом, відсутності на відеозаписах портативних відеореєстраторів доказів зупинки поліцейськими транспортного засобу у справі №521/6379/23 (постанова від 04.10.2023), у справі №521/20657/23 (постанова від 13.09.2023), закрила провадження у справі про адміністративне правопорушення, що свідчить про непослідовне та непередбачуване правозастосування, а відтак не відповідає загальним засадам справедливого судового розгляду незалежним та безстороннім судом.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Губська Х.Ю. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, що притягається до відповідальності, та захисника в її інтересах, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

В підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, співробітники поліції долучили такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 533039 від 06.08.2023, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 05.08.2023 року о 22 год. 59 хв., за адресою: вул. Зелена, 20, м. Одеса, керував транспортним засобом Mercedes-Benz A140, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер та у медичній установі відмовився (а.с.3);

- відеозаписи нагрудних камер поліцейських №№ 471466, 286187, якими зафіксовано прибуття патрульної поліції на місце виклику, відібрання письмових пояснень від свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , демонстрація свідком поліцейським відеозапису події з мобільного телефона, пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі, отримання відмови ОСОБА_1 від проходження огляду. На відеозаписах відображено процес складання адмінматеріалів, надання письмових пояснень ОСОБА_1 у протоколі і факт відмови від підпису протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.8);

- відеозапис з мобільного телефону, яким зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 05.08.2023, в яких зазначено, що вона 05.08.2023 приблизно о 23:00 гуляла разом з хлопцем на вулиці. Її собака вибігла на дорогу, в той час як їхав автомобіль, ВН314 ZA, білого кольору та пригальмував за 100 м від них, вони направлялись додому. Дівчина, яка була за кермом авто, почала їх оскорбляти, та позаду їхав ще один автомобіль, НОМЕР_1 , хлопця, після чого почалась бійка зі сторони цих водіїв, які були в стані алкогольного сп`яніння. Вони (свідки) почали відповідати їм (а.с.6);

- письмові пояснення свідка ОСОБА_4 від 05.08.2023, за якими він ( ОСОБА_4 ) 05.08.2023, приблизно о 23:00, йшов додому по АДРЕСА_1 ), гуляючи зі своєю собакою. Біля них за метрів 100 зупинився автомобіль Ауді, НОМЕР_2 , білого кольору. Дівчина, яка була за кермом, почала їх оскорбляти та ззаду їхав ще один автомобіль Мерседес, НОМЕР_1 , хлопця, після того почалась бійка з ініціативи цих двох людей, які були в стані алкогольного сп`яніння. Після цього, вони (водії вказаних авто) сіли в свої автівки і вони ( ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ) пішли за ними, не покидали їх з полю зору. Після того як вони заїхали на стоянку приблизно по АДРЕСА_2 , вийшли зі своїх автівок і намагалися піти до дому, створили ще одну бійку, після чого вони ( ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ) викликали 102 (а.с.7);

- направлення на огляд в медзаклад від 05.08.2023, яке складене о 22.59 год та в якому зазначено про відмову від проходження огляду ОСОБА_1 (а.с.5);

- довідка УПП від 11.08.2023 щодо не притягнення ОСОБА_1 протягом року до відповідальності за ст.130 КУпАП та отримання посвідчення водія 19.06.2021 (а.с.2).

Стороною захисту надано суду відеозаписи на зйомному флешносії з камер відеоспостереження будинків, на яких зафіксовано 05.08.2023 о 23.19 год прибуття першого екіпажу патрульної поліції до групи осіб, що йшли пішки, та другого екіпажу патрульної поліції о 23.33 год. (а.с.21).

17.10.2023 в судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_1 надав суду пояснення, в яких зазначив, що ввечері 05.08.2023 повертався разом зі своєю дівчиною на двох автомобілях додому. Дівчина рухалась попереду на автомобілі Audi, а він позаду на автомобілі Mercedes. Рухаючись по вул. Зелена в м.Одеса, на проїзну частину дороги вибігла собака, що створило аварійну обстановку, на цій підставі з власниками собаки виник конфлікт. Після словесних перепалок, транспортні засоби продовжили рух на автостоянку, де автомобілі були залишені. По виходу з автостоянки конфлікт з власниками собаки продовжився, після чого він з дівчиною рушили пішки до дому, коли до них під`їхала одна патрульна машина, а згодом друга патрульна машина. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння він відмовився.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення суду. На питання суду, уточнив, що після паркування автомобілів на автостоянці він з дівчиною йшли пішки додому та приблизно через 30 хвилин після паркування до них під`їхав перший екіпаж патрульної поліції, а через хвилин 15 другий. При цьому автомобіль перебував на автостоянці за метрів 500 від місця їх зупинки як пішоходів поліцейськими. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння відмовився, оскільки вважав, що немає законних підстав для проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як він був пішоходом, а не водієм. В той вечір він не вживав алкогольні напої, а почервоніння очей пов`язане з його роботою, оскільки він працює швачкою та розвозить товар.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відеозаписи, долучені співробітниками поліції до протоколу, пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були учасниками конфлікту, визнання ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та дійшов висновку, що ОСОБА_1 брав участь у дорожньому русі безпосередньо за допомогою транспортного засобу, а тому не може вважатися пішоходом і підлягає відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази та висновки суду апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч.1 ст.9 КУпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, вказана норма регулює правовідносини щодо керування транспортним засобом у стані сп`яніння та визначає спеціальний суб`єкт водій транспортного засобу.

За положеннями п.1.10 ПДР:

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

- пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом- виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Проведення огляду водія на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735(далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок).

За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За п.2 розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Пункт 6 розділу І Інструкції встановлює, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7).

Слід зазначити, що однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достататності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом.

Між тим, матеріали даної справи не містять доказів того, що поліцейські зупинили ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом або перебування за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння чи з явними ознаками такого.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис з бодікамер поліцейських починається з моменту прибуття поліцейських на місце події - о 23.33 год 05.08.2023, що узгоджується з наявними в матеріалах справи відеозаписами, наданими стороною захисту, з яких встановлено прибуття першого автомобіля патрульної поліції 05.08.2023 о 23:19 год та другого - 05.08.2023 о 23.33год.

З відеозаписів з камер відеоспостережень вбачається, що патрульна поліція під`їхала до групи осіб, серед яких був ОСОБА_1 (як з`ясовано), які рухались пішки, тобто брали участь у дорожньому русі поза транспортними засобами (а.с.21). Відтак, вказані особи у розумінні вимог п.1.10 ПДР є пішоходами.

Таким чином, патрульна поліція, прибувши на місце о 23.33год 05.08.2023, склала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про керування ним об 22.59 год.05.08.2023 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння. При цьому, при складанні протоколу поліцейські керувались поясненнями свідків, з якими у ОСОБА_1 відбувся конфлікт, що стало підставою для виклику 102, та відеозаписом з мобільного телефону свідка. Однак, поліцейськими не враховані положення п.6 Розділу 1 Інструкції та п.п.3,4 Порядку щодо проведення огляду поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, яка не була ними здійснена у встановленому порядку. Крім того, в сенсі положень абз.2 п.4 Порядку не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Факт керування транспортним засобом увечері 05.08.2023 ОСОБА_1 не заперечується, але на момент пред`явлення вимоги поліцейським щодо проходження огляду у встановленому порядку він не був водієм, а вимога працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння до пішохода не ґрунтується на правовій основі.

При цьому, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху лише водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не будь-які інші особи, що годину тому керували транспортним засобом та на момент зупинки їх поліцейськими є пішоходами у розумінні вимог п.1.10 ПДР, навіть якщо такі особи є власниками цього автомобіля чи мають право керування цим автомобілем.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, яким ОСОБА_1 керував в день події 05.08.2023, під час спілкування з працівниками поліції перебував на стоянці, на що вказували ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . На відеозаписах з бодікамер поліцейських вказаний транспортний засіб взагалі не зафіксовано, що підтверджує вказані пояснення та спростовує перебування ОСОБА_1 на той час у статусі водія.

Слід врахувати, що заположеннями п.1.10 ПДР:

- зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо;

- стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

З огляду на вказані положення ПДР та аналізуючи надані пояснення, апеляційний суд дійшов висновку, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 05.08.2023, припинив рух на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу, тобто здійснив стоянку.

Враховуючи таку послідовність подій:

- 22.59 год 05.08.2023 керування ОСОБА_1 транспортним засобом, після чого паркування транспортного засобу на автостоянці та слідування пішки по вулиці;

- 23:19 год 05.08.2023 прибуття першого екіпажу патрульної поліції;

- 23:33 год 05.08.2023 прибуття другого екіпажу патрульної поліції;

- 23:55 год 05.08.2023 вимога поліцейського ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння;

- 23:57 год 05.08.2023 відмова ОСОБА_1 від проходження огляду;

- 00:05 год 06.08.2023 складення протоколу про адміністративне правопорушення,

слід дійти висновку, що з моменту паркування ОСОБА_1 транспортного засобу на автостоянці здійснена його стоянка, після чого ОСОБА_1 став брати участь у дорожньому русі поза транспортним засобом, тобто став пішоходом. Тому вимога поліцейського до ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан сп`яніння, здійснена майже через годину після керування та здійснення стоянки транспортного засобу, не ґрунтується на правовій основі, оскільки на момент такої вимоги ОСОБА_6 не перебував у статусі водія.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу, що виключає наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення.

За відсутності доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, така особа у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення, так як відсутні докази керування ним транспортним засобом на момент зупинення автомобіля працівниками поліції, і як наслідок не може нести відповідальність.

Аналіз наведених обставин дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду надано не було та, як наслідок, не було доведено наявності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. Отже доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

При встановлених обставинах, інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР не може бути обґрунтовано доказами, які зібрані поліцейським із порушенням приписів ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015, також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою КМУ №1103 від 17.12.2008.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції, оскільки зібрані у даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Губської Христини Юріївни задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко