ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/605/23 Справа № 712/9443/23 Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Головуючий у І інстанції Пронька В. В. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

Постановою, що оскаржується, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 947046 від 25 серпня 2023 року вбачається, що 28 липня 2023 року приблизно о 19 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 нанесла удар рукою по правій руці ОСОБА_1 , чим завдала болю та вчинила насильство фізичного характеру відносно невістки.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вважає постанову незаконною, та такою що винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

Приводить обставини, за яких, як вказує апелянт, її колишній чоловік силоміць викрав у неї дитину та безпідставно її позбавив будь-який прав відносно дочки. Може бачитись зі своєю дочкою тільки на території де проживає сім`я ОСОБА_3 .

Приводить версію подій, за якою 28 липня 2023 року приблизно о 19.00 год. вона приїхала до будинку за адресою АДРЕСА_1 з метою провідати свою дочку, котрій на той момент було 1 рік і 9 місяців. Перебуваючи з дочкою на руках неподалік від вхідних дверей на вулицю, вона хотіла вийти з домоволодіння, проте її колишня свекруха перегородила дорогу, почала штовхати грудьми та вдарила по руці, щоб вона випустила ОСОБА_4 . Враховуючи фізичну перевагу ОСОБА_2 та її умисний удар по руці, вона почала плакати і кричати. ОСОБА_5 в цей момент підбіг і забрав у неї дочку і відштовхнув її.

За межами подвір`я перебували поліцейські, яких вона викликала та повідомила, що відносно неї вчиняється домашнє насильство.

Працівникам поліції вона надала свої пояснення, ті оглянули її руку. Затим вона поїхала до КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», черговий лікар її оглянув та надав довідку з травматологічного пункту (діагноз: забій правого передпліччя).

Апелянт, посилаючись на диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, об`єкт, об`єктивну та суб`єктивну сторону цього правопорушення, а також поняття домашнє насильство, визначений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон), вказує, що суд першої інстанції всупереч цим вимогам необґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 умислу на вчинення фізичного насильства відносно неї.

Стверджує, що ОСОБА_2 умисно вчинила фізичне насильство відносно своєї колишньої невістки, оскільки, застосовуючи фізичну перевагу та удар по її руці, колишня свекруха не дала можливості їй разом з дочкою вийти за межі домоволодіння.

Тобто ОСОБА_2 досягла свого бажаного результату саме через застосування фізичної сили до неї. Результатом є обмеження волевиявлення та свободи пересування її та дочки.

Переконана, що суд першої інстанції прийшов до помилкового рішення, про те що вона спровокувала ситуацію. Також суд не взяв по уваги, що обмеження будь-якого спілкування дитини і матері явно не відповідає інтересам дитини.

З цього приводу приводить положення Декларація ООН про викорінення насильства щодо жінок ухвалена за результатами Всесвітньої конференції ООН з прав людини, Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству щодо жінок і домашньому насильству (Стамбульську конвенцію).

На думку апелянт, поза увагою суду залишився доказ вчинення фізичного насильства зі сторони ОСОБА_2 - довідка з травматологічного пункту КНП «Третя Черкаська лікарня ШМД» від 28 липня 2023р.

При апеляційному перегляді були допитані:

- ОСОБА_1 та її представник Заволокін О.О., які підтримали апеляційні вимоги та надали пояснення тотожні з апеляційною скаргою;

- ОСОБА_2 та її захисниця Попова І.П., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність постанови судді;

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційних скарг, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею дотримано було.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення судді місцевого суду є обґрунтованим, а його висновки підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

На підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, уповноважена особа надала протокол про адміністративне правопорушення ВАБ № 947046 від 25 серпня 2023 року, згідно з яким 28 липня 2023 року приблизно о 19 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 нанесла удар рукою по правій руці ОСОБА_1 , чим завдала болю та вчинила насильство фізичного характеру відносно невістки.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Разом з тим, зазначені обставини в цьому протоколі не підтверджуються іншими доказами.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення містяться письмові пояснення ОСОБА_1 від 14 серпня 2023 року, в яких вона зазначає, що 28 липня 2023 року о 19 год. 15 хв. приїхала за адресою місця проживання її колишнього чоловіка до дочки, яку ОСОБА_6 та ОСОБА_2 тримають насильно без її дозволу. Викликала працівників поліції, для того щоб забрати дитину додому. Коли разом з дочкою направилася до виходу з подвір`я на її шляху стала ОСОБА_2 та почала її штовхати грудьми, вдарила по руці, при цьому погрожуючи, що не випустить з дитиною. В цей час підійшов ОСОБА_6 насильно забравши дочку у неї з рук, штовхнув її.

Згідно з письмових пояснень ОСОБА_6 28 липня 2023 року до його місця проживання прийшла його дружина, з якою вони перебувають у процесі розірвання шлюбу та вирішення питання з приводу виховання та проживання спільної дочки. Цього дня о 19 год. 00 хв. під час відвідування дитини, ОСОБА_1 почала поводити себе агресивно, гучно кричала про те, що нібито її не випускають з дитиною за межі подвір`я, б`ють. Під час цих подій були присутні працівники поліції, з якими ОСОБА_6 спілкувався, коли почув як дитина почала плакати. Підійшов до дружини та забрав дочку. Зазначає, що ОСОБА_1 жодним чином не отримала від його матері ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, оскільки його мати перебувала неподалік, коли дружина з дитиною на руках підбігла до матері та штовхнувши вдарила її своєю правою рукою по лівій руці. Після цього продовжувала його та його батьків ображати нецензурною лайкою та погрожувати.

Також у суді першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_7 , який пояснив, що 28 липня 2023 року о 19 год. 05 хв. за адресою його місця проживання прийшла ОСОБА_1 , яка є дружиною його сина ОСОБА_6 . На даний час син та невістка перебувають у процесі розірвання шлюбу та вирішення питання про встановлення місця проживання їх спільної дитини. В зазначений час він перебував у будинку з дружиною ОСОБА_2 . Коли почув стукіт у вхідні двері до подвір`я вийшов з будинку та разом з сином відкрили працівникам поліції. Поліцейські повідомили, що отримали виклик щодо домашнього насильства та почали розбиратися по суті виклику. ОСОБА_1 в цей час знаходилася біля альтанки на подвір`ї, що розташована на відстані десяти метрів від хвіртки. Помітивши працівників поліції, почала кричати про те, що її б`ють, не випускають з двору разом з дитиною. Після чого вона направилася до виходу з подвір`я, відштовхнула ОСОБА_2 рукою, тримаючи дочку іншою рукою. Дитина почала плакати, вириватися з рук та проситися до батька. ОСОБА_6 забрав дитину до себе, щоб заспокоїти, а ОСОБА_1 вийшла за межі подвір`я до працівників поліції та продовжувала гучно сперечатися. Зазначив, що його дружина ОСОБА_2 не завдавала тілесних ушкоджень, не вчиняла інших протиправних дій відносно ОСОБА_1 , на близьку відстань до останньої не підходила на відміну від невістки, яка сама проходячи повз дружину штовхнула її рукою.

Окрім того в матеріалах справи наявні копії довідки з травматологічного пункту про звернення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, де був встановлений у останньої забій м`яких тканин правого передпліччя без місцевих клінічних ознак.

Разом з тим оригінал подібної довідки не містить діагнозу ОСОБА_1 за наслідками звернення до травматологічного пункту (ар.с. 21).

Попри доводи захисника, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції зазначив, що об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт (сварка), спровокований відсутністю взаєморозуміння щодо місця перебування малолітньої дитини ОСОБА_8 .

Апеляційний суд відзначає, що визначання ініціатора цього конфлікту, не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства.

Одночасно апеляційний суд зауважує, що ще до настання подій, що є предметом апеляційного перегляду, ОСОБА_8 викликала поліцію, у зв`язку з тим, що вона потребувала термінової допомоги, оскільки чоловік вчиняє домашнє насильство відносно неї.

У зв`язку з цим викликом, працівники поліції були безпосередніми очевидцями конфлікту, що стався між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Утім особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, всупереч приписам ч. 2 ст. 251КупАП не здійснила дій, спрямованих на збирання доказів, обмежившись відбиранням письмових пояснень від учасників конфлікту.

Так само апеляційний суд не надає оцінки законності перебування спільної малолітньої дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за місцем проживання ОСОБА_2 .

Разом з тим, слід відзначити, що саме визначення місце проживання спільної малолітньої дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є умовою виникнення кофлікту в цій сім`ї, що призводить до загострення стосунків між конфліктуючими сторонами.

Суд першої інстанції, в обґрунтування свого рішення мотивовано послався на поняття домашнє насильство та фізичного насильства, визначеного Законом.

З цього приводу суддя районного суду вказав, що домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Також у постанові судді зазначено про необхідність відрізняти конфлікт, як зіткнення протилежних інтересів і поглядів, та домашнього насильства.

Апеляційний суд погоджується, що у даному разі є відсутність взаєморозуміння між ОСОБА_2 та її невісткою ОСОБА_1 щодо місця перебування малолітньої дитини останньої.

Проте у цій справі не доведено, що ОСОБА_2 застосувала до ОСОБА_1 , з якою разом не проживає, насильство, як до члена сім`ї, цебто домашнє насильство, під яким розуміють будь-яку умисну дію фізичного спрямування одного члена сім`ї, який володіє значною фізичною чи психологічною перевагою, по відношенню до іншого члена сім`ї.

В цьому аспекті, суд першої інстанції, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, на підставі наявних доказів, обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки, у останньої був відсутній умисел на заподіяння шкоди фізичному здоров`ю потерпілої, у той час, як у цій ситуації мав місце конфлікт.

За таких обставин, через недоведеність вчинення ОСОБА_2 умисних дій, передбачених ч.1 ч. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції законно прийняв рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук