запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/766/23Головуючий у 1-й інстанції Шалагінова А.В.
Єдиний унікальний №335/5741/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С. за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 18.06.2023 року о 23 год. 16 хв. на бул.Центральному, біля будинку 20 в м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Acura mdx» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що доказів того, що він керував транспортним засобом на момент його зупинки справа не містить. Суд першої інстанції позбавив його та захисника Степанову Н.Г. права взяти участь у розгляді справи 20.09.2023 року. Зафіксований нагрудною камерою поліцейського відеозапис є неналежним доказом.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що 20.09.2023 року судове засідання відбулося без участі ОСОБА_1 та захисника Степанової Н.Г., апеляційний суд виходить із наступного.

В своїй постанові суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 викликався до суду на 17.07.2023, 31.07.2023, 20.09.2023. Проте у судові засідання не з`явився.

Так, 17.07.2023 він у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про перенесення судового засідання у зв`язку із тим, що не встиг укласти договір з адвокатом. Розгляд справи було відкладено до 31.07.2023.

31.07.2023 ОСОБА_2 до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Розгляд справи було відкладено до 20.09.2023.

20.09.2023 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. 19.09.2023 подав заяву про відкладення розгляду справи через зайнятість захисника Степанової Н.Г.

Приймаючи до уваги положення ч.2 ст.268 КУпАП щодо необов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та процесуальну поведінку ОСОБА_1 щодо неявки у судові засідання, суд першої інстанції розцінив, як намагання затягнути процес з метою уникнути відповідальності, тому розглянув справу 20.09.2023 року без участі належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

З таким висновком судді погоджується і апеляційний суд, оскільки сукупність зазначених обставин викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 своїми процесуальними правами та обов`язками.

До того ж права ОСОБА_1 були поновлені при апеляційному перегляді, він не був обмежений у правах, передбачених ст.268 КУпАП, в тому числі і в правах бути присутнім в апеляційному суді, заявляти там клопотання та подавати докази. Але жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду надано не було, клопотання про дослідження нових доказів не заявлялось. Тому передбачені ст.268 КУпАП права особи на переконання апеляційного суду не порушені.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно досліджено обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить переконливих аргументів, які би доводили незаконність та необґрунтованість ухваленого судом рішення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №408278 від 19.06.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest Drager», за результатом якого встановлено позитивний результат з показником 1,47 ‰ алкоголю;

- роздруківкою результатів приладу "Alcotest Drager 6820", з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alcotest Drager 6820», а результат тестування склав 1,47 ‰, (тест №2002), підписавши протокол тестування без зауважень.

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовані обставини правопорушення та медичного огляду.

Доводи ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає непереконливими.

Відеозаписом, долученого до матеріалів справи, з якого вбачається, переслідування працівниками поліції автомобіля «Acura mdx», д.н.з. НОМЕР_1 , зупинка автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , який не відмовлявся, що саме він безпосередньо керував транспортним засобом. Крім того, ОСОБА_1 пояснював, що «Я ехал не нарушая правила домой» (23:49:09). «Я выпил бокал пива» (23:53:13).

Працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, на що ОСОБА_1 надав свою згоду. Пройшовши такий огляд на місці зупинки і встановивши факт перебування водія в стані сп`яніння, ОСОБА_1 був згодний з його результатами. При цьому співробітниками поліції ОСОБА_1 також було роз`яснено його право пройти огляд в закладі охорони здоров`я в разі незгоди з результатами огляду. Проте ОСОБА_1 незгоди з результатами огляду не висловлював та бажання пройти огляд в медичному закладі не виявив. Поліцейським було роз`яснено про відсторонення ОСОБА_1 від керування.

Крім того, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП за керування за вищезазначених обставин транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, т.т. особою, яка не має права керувати транспортним засобом. На день апеляційного розгляду дана постанова ОСОБА_1 не оскаржена і в установленому законом порядку не скасована.

Доводи апелянта про те, що відеозапис, зафіксований нагрудною камерою поліцейського, є неналежним доказом, також безпідставні, оскільки застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію". Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України "Про Національну поліцію" (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них", затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100.

Зміст самого правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису технічних даних, на які впливав би факт сертифікації відеокамери та її специфічні характеристики.

Сам ОСОБА_1 не заперечує того факту, що події, що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце.

Також суд зауважує, що фіксування відбувалось відкрито, а водій не заперечував проти зйомки.

Відомостей про те, що відео фіксація здійснювалась з недозволеного технічного засобу чи з порушенням вимог закону в матеріалах справи немає.

Загалом доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою районним судом постановою, проте висновків суду не спростовують.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді районного суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 вересня 2023 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 335/5741/23