25.05.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/373/23
Провадження № 3/533/207/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Лобач М.С., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює системним адміністратором у Козельщинській ЦРЛ, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався,

- за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 16.03.2023 серії ААД № 107130 у цей день 16 березня 2023 року о 07 годині 39 хвилин громадянин ОСОБА_1 у селищі Козельщина по вулиці Остроградського керував транспортним засобом мопедом Suzuki Lets з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: не чітка хода, не чітка мова та запах алкоголю з порожнини рота, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 у судове засідання з`явився; вину визнав, пояснив, що напередоні увечері вживав алкоголь, зранку не відчував стан сп`яніння, думав, що може керувати мопедом. Просив не застосовувати штраф, оскільки не має коштів, та застосувати будь-яке інше стягнення (громадські чи виправні роботи тощо).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя дійшла таких висновків.

Пунктом 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, у порушенні якого звинувачується водій, визначено, водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

г) передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані;

ґ) передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил;

д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання);

е) користуватися розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю" за відсутності у водія чи пасажира документів, що підтверджують інвалідність (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

У протоколі не зазначено, який з наведених підпунктів пункту 2.9 ПДР порушив водій.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено, відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП органом поліції надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 107130 від 16.03.2023;

- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 145433 від 16.03.2023;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результати огляду на стан сп`яніння склали 0,24 проміле. Підпис особи, яка проходила огляд, а також підпис поліцейського, що склав такий акт, дата його складення, - відсутні;

- роздруківка результату тестування на алкоголь за допомогоюгазоаналізатора «Драгер» від 16.03.2023, з якої неможливо встановити результат тесту.

- відеозапис проведення огляду та складання протоколу.

Аналізуючи надані органом поліції докази на підтвердження наявності події та складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя установила таке.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити принаймні один з таких фактів:

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

- відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.03.2023 серії ААД № 107130, зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «з явними ознаками алкогольного сп`яніння». У відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водія не звинувачено. Керування транспортними засобами особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 також у провину не ставилося.

На думку уповноваженої особи, що склала протокол, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, водій тим самим допустив порушення вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху (без конкретизації підпункту), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте наявність ознак алкогольного сп`яніння саме по собі не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Уповноважена особа, що склала протокол мала б довести перед судом достатніми та належними доказами або факт керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а не з явними ознаками) або ж, за наявності у особи явних ознак алкогольного сп`яніння, - факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то з наданого судді протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається конкретний склад адміністративного правопорушення, що було вчинено ОСОБА_1 , на думку працівників поліції.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, які саме обставини, суть адміністративного правопорушення були встановлені працівником поліції: факт керування особою у стані алкогольного сп`яніння, чи факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Саме лише припущення працівника поліції про наявність у водія явних ознак алкогольного сп`яніння (без фіксації беззаперечного факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння) не є порушенням п. 2.9 Правил дорожнього руху та не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_1 не ставилося у провину порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у факті відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння як на місці з використанням спеціальних технічних засобів так і у закладі охорони здоров`я, або ж факт керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суддя зазначає, що саме працівник поліції як особа, уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, мав обов`язок визначити у чому саме полягає склад адміністративного правопорушення, що інкримінується особі, які саме норми ПДР чи КУпАП особа порушила, у чому полягає суть вчиненого правопорушення, оскільки особа мала б розуміти від якого обвинувачення має захищатися у суді.

Саме по собі визнання вини особою не є безумовною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за відсутності інших належних та достатніх доказів.

Крім того, суд позбавлений права самостійно змінювати фабулу правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки у такому випадку буде переймати на себе функцію обвинувачення, на що неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях.

Як уже зазначалося вище, згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів суддя не бере до уваги, оскільки він як офіційний документ не містить ані підпису поліцейського, яким проводився огляд, ані підпису водія, ані дати його складення. Результати тестування до протоколу огляду суддя також не бере до уваги як доказ, оскільки якість такого доказу не дозоляє встановити його зміст та, окрім того, як уже зазначено вище суддею, особа не звинувачується у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведених обставин слід дійти висновку, що матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення та не має права самостійно обирати частину статті, за якою особу має бути притягнуто до адміністративної відповідальності, або норму нормативно-правового акту (пункту, підпункту, частину тощо), яку порушила особа. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу і події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, статями 251-252, 256, 276, 279, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.П. Козир