БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1290/23
Провадження № 3/730/811/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2023 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Данько О.В.

з участю секретаря судового засідання Граб С.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , не одруженого, військовослужбовця ЗСУ, за ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 4 листопада 2023 року о 18-32 год. в м. Борзна по вул. Саєнка, 2, керував автомобілем «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху. За результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу «Алкофор 505», рівень алкоголю у крові становив 0,756‰.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 4 листопада 2023 року о 18-32 год. в м. Борзна по вул. Саєнка, 2, керував автомобілем «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, чим порушив вимоги п.2.4, 8.9 «б» ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні вказаного правопорушення та пояснив, що дійсно у день та час вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення він їхав на задньому пасажирському сидінні автомобіля «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого був його товариш (прізвище останнього він відмовився називати). Крім того, у автомобілі у якості пасажира перебував ще один його знайомий, проте, де він сидів на передньому чи на задньому сидінні, він не пам`ятає, оскільки внаслідок отриманих контузій має проблеми з пам`яттю. Вони підїхали до двору його товариша та зупинились, після чого із-за повороту виїхав службовий автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маячками. Вони вийшли з автомобіля і поліцейські почали вимагати від нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він пояснював, що не керував автомобілем. При цьому водій автомобіля весь час перебував у ньому та не виходив. Працівники поліції наполягали на огляді, говорили, що факт керування транспортним засобом зафіксований на відеореєстратор, проте відеозапис йому не продемонстрували. Він пояснював, що не перебував у статусі водія, однак поліцейські наполягали і він пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора з результатами якого погоджується, оскільки вживав алкогольні напої.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленого законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1 ст.122-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п. 8.9 «б» Правил дорожнього руху вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейськими, серед іншого, також за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

За змістом положень ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом положень ч.2, 3 ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.02.2008, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення предбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04.11.2023, згідно якого у результаті огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 показник алкотестера становив 0,756‰, що перевищує допустиму норму; роздруківкою з технічного засобу «Алкофор» 505, згідно якого результат тесту становив 0,756‰; матеріалами відеозапису, де зафіксований факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом та процедура проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу.

З огляду на приписи ст.251 КУпАП зазначені документи є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення протиправних дій, та є джерелом доказів згідно ч.1 ст.251 КУпАП. ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, зауважень до його змісту він не висловлював.

Так, на відеофайлах зі службового відеореєстратора та з нагрудної камери поліцейського, відображено, як у зустрічному напрямку відносно службового автомобіля поліції рухається автомобіль, коли обидва автомобілі порівнялись, поліцейські виконують маневр розвороту, вмикають проблискові маячки та переслідують вказаний автомобіль. Переслідуваний транспортний засіб знаходиться на досить значній відстані, повертає праворуч, потім ліворуч. Наздогнавши автомобіль «ВАЗ 2104», д.н.з. НОМЕР_1 , який вже був припаркований на узбіччі, біля двору, поліцейські зафіксували на відеореєстратор, що з водійських дверцят вийшов ОСОБА_1 . З правого боку автомобіля, з переднього пасажирського місця вийшов інший чоловік. На відеофайлах з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано, що ОСОБА_3 заперечував факт керування транспортним засобом, говорив, що його привіз товариш. При цьому інших осіб, крім нього та пасажира вказаного автомобіля, на відео не видно. Поліцейський повідомив, що у ОСОБА_1 наявний запах алкоголю з ротової порожнини та запропонував пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці чи в лікарні. ОСОБА_1 заперечував факт керування транспорним засобом, однак, згодом погодився пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора. За результатами вказаного огляду, показник приладу становив 0,756‰.

Вищевказане повністю спростовує пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, а їхав у ньому у якості пасажира. Хоча останній і стверджує, що за кермом був його товариш, проте ні під час спілкування з працівниками поліції, ні у судовому засіданні ОСОБА_1 не називає його прізвище, посилаючись на ст. 63 КУ України. Крім того, на відеозаписі зафіксовано лише дві особи, що виходять із автомобіля, однією з яких є сам притягуваний, який ішов від місця водія. Про те, що у автомобілі перебуває водій, при спілкуванні з працівниками поліції, ОСОБА_1 не повідомляв.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, доведеним поза розумним сумнівом, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому він підлягає адміністративній відповідальності.

Крім того, ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він «не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів» і його дії кваліфіковані за ст. 122-2 КУпАП, тоді як частина вказаної статті за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 у протоколі не вказана.

За змістом положень ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними, достатніми та допустимими доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стандарт доведеності вини поза розумним сумнівом).

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

У зв`язку з вищевказаними недоліками протоколу в частині кваліфікації дій особи яка притягується до адміністративної відповідальності, суд позбавлений можливості самостійно кваліфікувати дії ОСОБА_1 , оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, суд не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації, наслідком чого є погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У протилежному випадку, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Наведений висновок узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Малофєєва проти Росії», рішення від 30.05.2013; «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, виходячи з принципів верховенства права та презумпції невинуватості, визначених ст.8, 62 Конституції України, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид та міру адміністративного стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд ураховує, що згідно довідки Сектору поліцейської діяльності №1 Відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП у Чернігівської області Чорнуха А.М. не отримував посвідчення водія.

Водночас, згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

При цьому, безпосередньо у ст.30 КУпАП не встановлено обмежень щодо застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті КУпАП, особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керувати транспортними засобами.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює, окрім накладення штрафу, також безальтернативне адміністративне стягнення на водіїв у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вищевказані норми КУпАП не містять жодних застережень чи умов застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винної особи, яка керувала транспортним засобом, посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п.20).

Згідно з ч.1 ст.317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Вищенаведений висновок суду ґрунтується на правовій позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20 за схожих правовідносин, яку в силу засади верховенства права можливо застосувати й у справах про адміністративні правопорушення.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме штраф з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.1, 7, 33, 36, 40-1, 122-2, 130, 245, 251, 252, 266, 268, 276, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу вказаний строк у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення штраф стягується в подвійному розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови проголошений 28 листопада 2023 року.

Суддя О.В. Данько