Справа № 579/713/23
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2023 року Суддя Кролевецького районного суду Сумської області Придатко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №1 (м.Кролевець) Конотопського РВПГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України,

- за ч.7 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

05 квітня 2023 року о 14 год. 20 хв. по вул.Героїв України в м. Кролевець Конотопського району Сумиської області ОСОБА_1 повторно протягом року керував скутером Kanuni Vertigo, без державного номерного знака, не зареєстрованим протягом 10 днів з моменту придбання при обов`язковості його реєстрації, чим порушив п.п.30.1, 2.9.в ПДР та п.7 постанови КМУ №1388 від 07.09.1998р., за що відповідальність передбачена ч.7 ст.121 КУпАП.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с.16), в суд не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справ не надав. За таких обставин є підстави розглядати справу без його участі. В судовому засіданні 01.05.2023 року ОСОБА_1 не заперечував обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Факт вчинення ОСОБА_1 указаного правопорушення підтверджується матеріалами справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 05.04.2023 року серії ААД №166556 (а.с.2);

- копією постанови серія БАД №649411 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.5 ст.121 КУпАП (а.с. 4).

Згідно ст.ст. 251, 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів, це офіційний документ відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення можливо приймати до уваги як належний та допустимий доказ зміст якого відтворює фактичну обставину, оскільки в судовому засіданні встановлено, що протокол складений уповноваженою особою у встановленому законом порядку, і ознаки діяння, вчиненого ОСОБА_1 містять склад правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом, не зареєстрованим в Україні в установленому порядку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.7 ст.121 КУпАП.

Частина 7 ст.121 КУпАП передбачає додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу чи без такого.

Вирішуючи питання про вид та міру адміністративного стягнення, суд враховує ступінь вини та характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає доцільним призначити йому стягнення у виді штрафу, передбачене санкцією ч.7 ст.121 КУпАП, без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки саме даний вид стягнення на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень.

При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Виходячи з викладеного суд надав правову оцінку виключно визначальним позиціям у даній справі, а не абсолютно усім доводам. При цьому, суд вважає, що це не впливає на обґрунтованість даного судового рішення, а також не свідчить про неповноту дослідження судом обставин справи та доводів сторін.

Суд не бере до уваги та не надає жодної правової оцінки заявам ОСОБА_1 від 01.05.2023 про зміну його статусу «громадянина України» на статус «громадянина СРСР», відмови від визначення «фізичної особи», адже дані твердження ніяким чином не стосуються предмету розгляду вказаної цивільної справи. При цьому суд критично оцінює процесуальну поведінку ОСОБА_1 , яка свідчать про намір останнього у такий спосіб уникнути передбаченої законом відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 40-1, ч.7 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ Про судовий збір, керуючись ст.ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.7 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання цієї постанови в частині стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В. М. Придатко