Справа № 747/463/23
Провадження№ 3/747/268/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт Талалаївка матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2023 року в смт Талалаївка на вул Молодіжна водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 23063, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав, суду показав, що працівники поліції його зупинили незаконно, для цього не було жодних підстав. Він їхав автомобілем по вул Робітнича на вул Молодіжна в смт Талалаївка, на перехресті стояв патрульний автомобіль, який поїхав за ним слідом. Коли він заїхав у двори будинків по вул Центральна і зупинився, за ним зупинився патрульний автомобіль. Він вийшов з автомобіля і спитав працівників поліції про причину зупинки, вони пояснили, що причина зупинки те, що він керував автомобілем з непристебнутим ременем безпеки, потім запропонували пройти тест на алкоголь, він погодився. Але потім йому повідомили, що в нього вдома сталося задимлення і він спішив додому, там був його внук та батько, тому він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, йому запропонували проїхати в м Прилуки в лікарню, він відмовився, оскільки спішив додому.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що працівники поліції здійснили незаконну зупинку ОСОБА_1 всупереч вимогам ст 35 Закону України «Про національну поліцію». Крім того відмова ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, так як не довіряв поліцейським, які його незаконно зупинили. В лікарню у м Прилуки водій відмовився їхати по тій причині, що йому необхідно було терміново їхати додому для ліквідації задимлення, про яке він дізнався від дзвінка його сусідки. Після спілкування з працівником поліції, під час якого водій повідомляв про незаконність зупинки та те, що в стані алкогольного сп`яніння він не перебуває, ОСОБА_1 пішов додому та по прибуттю туди помітив задимлення електромережі із загоранням ізоляції вхідного кабелю живлення. Крім того, працівниками поліції не було вручено ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення. Також допущено порушення при складанні Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння матеріали відеозапису не містять відомостей про складання поліцейським акту огляду та про ознайомлення ОСОБА_1 з даним актом, як і відсутня інформація про те, що він від підпису в даному акті відмовився, тому з цих підстав він є недопустимим доказом. Тому захисник просив суд закри ти провадження у справі за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності за п.4 ч.1 ст 247 КУпАП.

Суд, заслухав пояснення ОСОБА_1 , його захисника Шелудька Є.В., свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , повно та всебічно дослідив матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом. За змістом ст 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У відповідності до положень ст 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст 255 цього Кодексу. Згідно з пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а рівно як і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст 130 КУпАП.

Разом з тим, стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 130 КУпАП, судом зазначається наступне.

Так, з показів свідка ОСОБА_3 вбачається, що 14 липня 2023 року він їхав додому автомобілем, біля магазину «Галич» ішов його сусід ОСОБА_1 , він зупинився і запропонував підвезти додому. По дорозі додому ОСОБА_1 розповів свідку, що йому зателефонувала сусідка і сказала, що в нього вдома біля входу видно задимлення електропроводки, а вдома старий батько та внук, якому 5 років, тому він спішить додому. Коли приїхали до Роєнка додому, то свідок побачив задимлення в коридорі, в хаті плакала дитина. З показів свідка ОСОБА_4 вбачається, що вона проживає по АДРЕСА_2 , 14 липня 2023 року їхала додому з роботи десь близько 17-ї год, так як це була п`ятниця і робочий день у неї до 16.00 год. у дворі сусіда ОСОБА_1 побачила дим біля електричного лічильника біля входу, також були іскри. Вона зайшла в двір, дома був батько ОСОБА_1 та його малолітній внук, який плакав. Свідок відразу зателефонувала ОСОБА_1 та повідомила про те, що сталося у нього вдома.

З долучених до матеріалів справи довідки Талалаївської селищної ради від 22.08.2023 року ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , разом з ним проживають, дружина ОСОБА_5 , батько ОСОБА_6 , 1935 року народження, внук ОСОБА_7 , 2018 року народження. Згідно довідки в.о. директора Талалаївського дитячого ясла-садочку «Сонечко» від 28.08.2023 року, ОСОБА_1 14.07.2023 року в 12:15 год забрав із ЗДО «Сонечко» свого онука Артема. Згідно довідки в.о. директора КНП «Талалаївська ЦЛ» від 28.08.2023 року ОСОБА_1 звертався в КНП «Талалаївська ЦЛ» 14.07.2023 року близько 17 год 30 хв з проханням провести огляд на стан алкогольного сп`яніння, йому було відмовлено через те, що лікар-нарколог на той час перебував у відпустці.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, враховуючи також пояснення ОСОБА_1 , надані ним в судовому засіданні, та які об`єктивно підтверджуються поясненнями свідків, на думку суду свідчать про те, що ОСОБА_1 мав підстави вважати, що життю і здоров`ю його внука та батька загрожує небезпека, так як у нього вдома сталося задимлення електромережі.

При цьому судом враховується, що об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу. При цьому, крайня необхідність визначається як стан, за якого особа правомірно заподіює шкоду інтересам, що охороняються державою, щоб усунути небезпеку, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, за умови неможливості усунути цю небезпеку іншими засобами, якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності. Проаналізувавши викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, усвідомлюючи, що існує реальна небезпека життю і здоров`ю його батька та внука, і він у цій ситуації обрав найшвидший спосіб припинення даної ситуації та відвернення загрози. В даному випадку він вимушено порушив охоронювані державою інтереси у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зволікання могло загрожувати життю та здоров`ю його батька та внука.

Згідно ст 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. За приписами ст 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові. Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій. Відповідно до змісту ст 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст 130 КУпАП, вчинено ним в стані крайньої необхідності, оскільки він діяв в інтересах батька та внука для відвернення можливої небезпеки для життя і здоров`я внаслідок задимлення електромережі, яка сталася в нього вдома 14 липня 2023 року, тобто своїми діями він відвернув настання більшої можливої шкоди, ніж порушення ПДР України. За наведених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Тому, у відповідності до п.4 ч.1 ст 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з вчинення дії особою в стані крайньої необхідності. На підставі викладеного та дослідивши наявні докази в даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст130 КупАП підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст 247 КУпАП враховуючи встановлення того факту, що він діяв у стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, 221, 247, 251, 283, 284 КУпАП , суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Л.В.Тіщенко