П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.05.2023 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.5 ст.126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2023 року о 15 год. 18 хв. у м.Львові по вул. Стрийська, 350 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом BMW 523i д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом, що вчинив повторно протягом року (20.09.2022 року був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, адмін. постанова БАБ №851940).

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1.А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в матеріалах справи містяться конверти, які скеровувались на адресу правопорушника, яка зазначена в протоколі та повернулись на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, його поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 088989 від 24.02.2023 року; довідку старшого лейтенанта інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Н. Королишин від 01.03.2023 року, відповідно до якої відсутні відомості щодо отримання посвідчення водія на території України громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; довідку старшого лейтенанта інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Н. Королишин від 01.03.2023 року, відповідно до якої відомості щодо зареєстрованих транспортних засобів на території України за громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні; довідку старшого лейтенанта інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП Н. Королишин від 01.03.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягався 20.09.2022 року ВП №1 (с. Добропілля) Покровського РУП ГУНП у Донецькій області до адміністративної відповідальності за скоєння 20.09.2022 року правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом або повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно п. 2.1.А Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Оцінюючи вищевказані документи і пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу правопорушника, характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.5 ст.126 КУпАП, яка доведена повністю. Саме тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Що стосується додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу суд зазначає, що згідно довідки від 01.03.2023 року за ОСОБА_1 транспортні засоби на території України не зареєстровані. Відтак, вказане адміністративне стягнення до ОСОБА_1 застосуванню не підлягає.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.