Справа № 132/2447/22
Провадження № 33/801/1012/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. в дохід держави на рахунок (IBAN) UA0002001, отримувач: ГУК у Вінницькій обл./Він.обл/21081300, , з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. А також стягнуто з нього судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. на користь держави.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, ОСОБА_2 07.10.2022 року о 21год.25хв., рухаючись по вулиці Незалежності в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним 07.10.2022 року лікарем Комунального підприємства «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради ОСОБА_3 , чим порушив п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2023 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків судді обставинам справи, а також порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при складанні протоколу не були залучені свідки, які і не зазначені в даному протоколі. Разом із тим, КУпАП зазначає, що відмова фіксується в присутності двох свідків. Також, при попередніх розглядах даної справи, він являвся до суду, при цьому оглядалися матеріали справи. Проте матеріали справи неодноразово направлялися до відділу поліції на доопрацювання, оскільки компакт диск запису події надходив з поліції у вигляді, який не підлягав відтворенню. Разом із тим, судова справа поверталася з поліції більше трьох разів без належного запису відео, запис на який посилається суддя в оскаржуваній постанові, не відомо яким чином отриманий, тому вважає, що при винесенні постанови судом не було досліджено долучені до матеріалів справи відеозаписи, а розгляд справи проведено формально. Вказує, що згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а саме в Розділі 8 зазначено, що записи із портативних камер та відео реєстраторів зберігаються 30 діб. Також зазначає, що не мав змоги попередити суд про неможливість з`явитися на вказану в повідомленні дату, оскільки являється військовослужбовцем та перебував за межами області (в зоні бойових дій). КУпАП передбачено, що строки накладення адміністративного стягнення за ст. 130 КУпАП становлять один рік з моменту вчинення правопорушення, тож, на думку апелянта, суд мав достатній термін для розгляду та призначення повторного судового засідання з метою встановлення всіх обставин даної справи.

Звертає увагу, що працівники поліції не долучили до матеріалів справи покази свідків, які б мали бути присутні при складанні протоколу. В матеріалах справи відсутні документи (докази), які б підтверджували факт керування ним автомобілем, фіксацією правопорушення, не зазначені обставини, які стали причиною зупинки транспортного засобу, не долучено жодних фактичних доказів його вини. склавши цей протокол, працівники поліції порушили основоположні засади Конституції України, які вони покликані захищати та дотримуватись їх при здійсненні своїх службових повноважень. Так, при складанні протоколу посадова особа не забезпечила йому можливості реалізувати своє право на захист, також в протоколі відсутній складений акт чи рапорт працівника поліції з цього приводу. Крім того, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, тому дії останнього не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним в протоколі. Також поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини. Апелянту також не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення. Натомість суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови, розглянув справу поверхнево і формально, не дослідивши всі обставини справи та надавши йому можливість здійснити захист своїх прав та надати відповідні пояснення по суті

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, своєчасно повідомлений про місце і час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що під час проведення огляду ОСОБА_1 поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису і цей відеозапис знаходиться в матеріалах адміністративної справи, а тому суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не долучили до матеріалів справи покази свідків, які б мали бути присутні при складанні протоколу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ Про національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають встановленим фактичним обставинам справи, його вина доведена наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а його дії за частиною 1 статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

До таких висновків суд правильно прийшов дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 324293 від 07.10.2022 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним 07.10.2022 року лікарем Комунального підприємства «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради ОСОБА_3 , згідно якого встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - перший замір 0,60 проміле, з часом проведено повторний замір 0,44 проміле; відеозаписом, який вівся на нагрудну бодікамеру працівника поліції.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відеозаписом підтверджено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений в закладі охорони здоров`я з результатом ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності достовірних доказів про керування особою, що притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом. Зазначений факт підтверджується дослідженим відеозаписом, згідно якого водія ОСОБА_1 зупинили за те, що він не включив покажчик повороту при зміні напрямку руху, при цьому він не заперечував, що керував транспортним засобом.

Також суд відхиляє доводи апелянта про те, що поліцейськими не було вручено йому копію протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки зазначене спростовується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення. Також суд відхиляє доводи про те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення його від керування, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, оскільки в матеріалах справи наявний акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення ОСОБА_1 зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме п. 2.9 (а), що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко