Справа № 570/4314/23
Номер провадження 3/570/2417/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Остапчук Л.В., розглянувши в залі суду в місті Рівне матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 25 лютого 2020 року органом 5624, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , права, передбачені ст.268 КУпАП, і ст.63 Конституції України, роз`яснені,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 23 липня 2023 року серії ААБ № 300781, 23 липня 2023 року о 00 год. 05 хв. по вул.1 Травня, (Сморжівська), № 60 в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, а саме: автомобілем марки "Volkswagen Passat", державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest № 0339 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився.

ОСОБА_2 в суді свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав з мотивів, зазначених у поданих ним запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення. Суду пояснив, що в той вечір він автомобілем не керував, його підвезла дівчина і на момент коли до них під`їхали працівники поліції, вони просто сиділи у автомобілі і розмовляли. До того часу вони періодично виходили на перекур і поверталися назад до транспортного засобу, що пояснює той факт, що він перебував на місці водія. На цьому він не наголошував працівникам поліції, оскільки у його подруги закінчився строк дії тимчасового посвідчення водія, а вчинення нею правопорушення, яке полягало в керуванні транспортним засобом особою, яка не має відповідного посвідчення на право керування транспортним засобом могло потягти за собою відмову у видачі їй постійного посвідчення водія. На боді камерах не було зафіксовано самого факту керування ним транспортним засобом, а тому просить провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що достатніх доказів, які б вказували на вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суду не надано і таких доказів здобути неможливо.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У частині 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Так, в рішенні по справі № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Верховний Суд зазначив, що "само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте зазначення "водія" унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст.130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані. Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія чи біля автомобіля не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

У поданому до суду запереченні, а також із пояснень ОСОБА_2 вбачається, що що в той вечір він автомобілем не керував, його підвезла його подруга ОСОБА_3 , і на момент коли до них під`їхали працівники поліції, вони просто сиділи у автомобілі і розмовляли. До того часу вони періодично виходили на перекур і поверталися назад до транспортного засобу, що пояснює той факт, що він перебував на місці водія. На цьому він не наголошував працівникам поліції, оскільки у його подруги закінчився строк дії тимчасового посвідчення водія, а вчинення нею правопорушення, яке полягало в керуванні транспортним засобом особою, яка не має відповідного посвідчення на право керування транспортним засобом могло потягти за собою відмову у видачі їй постійного посвідчення водія. На підтвердження вказаної обставини ОСОБА_2 долучено копію посвідчення водія, виданого на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 виданого 21.09.2019 року, що дійсне до 21 вересня 2021 року.

Крім того, будь яких доказів того, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи нема, оскільки і на долученому до матеріалів справи відеозаписі не зафіксовано факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом та моменту зупинки транспортного засобу.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки/порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Пунктом 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 встановлює, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Тобто, чинним законодавством чітко визначено порядок застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів Фото- і кінозйомки, відеозапису, і згідно чинного законодавства, такі докази можуть визнаватися належними та допустимими, коли здобуті у визначеному законом порядку.

Саме по собі перебування ОСОБА_2 в місці, де оформлявся адміністративний протокол, поряд з яким знаходився транспортний засіб, який не перебував у стані руху (знаходиться в нерухомому стані), не є доказом вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи поряд з транспортним засобом не доводить факт керування транспортним засобом.

Таким чином, в ході розгляду справи, будь-яких доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 даного правопорушення, здобути неможливо, та й суддя збирати такі докази не вправі, тому виникає сумнів стосовно вчинення ОСОБА_2 даного правопорушення, який трактується на користь особи, яка ніби то вчинила вказане правопорушення.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України та п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справах "Malofeyeva v. Russia" та "Karelin v. Russia" у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи наведені вище обставини, вважаю, що достатніх, належних та допустимих доказів, які б могли ствердити про наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_2 немає і їх здобути неможливо, а тому провадження в справі підлягає до закриття.

В зв`язку з закриттям провадження у справі, відповідно до Закону України "Про судовий збір" не підлягає стягненню з ОСОБА_2 такий збір.

Керуючись ст.ст.40-1, 130 ч.1, 247 п.1, 283, 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України "Про судовий збір", суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.