Єдиний унікальний номер: 378/334/23
Провадження № 3/378/108/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 року смт. Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Марущак Н. М., за участі за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника Шапошника Є. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 178889 від 29.04.2023 ОСОБА_1 29.04.2023 о 19 годин 35 хвилин в смт. Ставище по вул. Незалежності, керував автомобілем DACIA SOLENZA, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 „а Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснивши, що він 29.04.2023 автомобілем не керував, приїхав в смт. Ставище як пассажир на власному авто, за кермом був ОСОБА_2 . Приїхавши в смт. Ставище, припаркувались біля будинку знайомого останнього, чекаючи його, стояли 20-25 хвилин. Оскільки в дорозі відчули несправності в автомобілі, він пересів за кермо, щоб подивитись до запобіжників. В цей час приїхали працівники поліції, які виявили в нього відсутність страхового полісу та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, який виявився негативний, після чого запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікарні, на що він погодився.

Захисник Шапошник Є. В. подав до суду клопотання про закриття відносно ОСОБА_1 провадження по справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що останній 29.04.2023 у вказаний в протоколі час та місца автомобілем DACIA SOLENZA, державний номерний знак НОМЕР_1 , не керував, фактично приїхав в смт. Ставище як пасажир на вказаному автмобілі, за кермом якого був його товариш ОСОБА_3 . Відеозаписом не підтверджено факту керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем та його зупинки працівниками поліції, і інші докази на підтвердження такого керування в матеріалах справи відсутні. Крім того, стан сп`яніння був діагностований у ОСОБА_1 без проведення обов`язкових лабораторних досліджень, огляд проведений з порушенням п. 7, 15 Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, - тому вказаний огляд є недійсним відповідно до п. 22 Розділу 3 Інструкції №1452 від 09.11.2015.

Інспектор відділення поліції № 5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області та ОСОБА_4 пояснив що 29.04.2023 він перебував на добовому чергуванні, проїзджаючи по вул. Незалежності о 19 год. 35 хв. зупинили авто з допомогою звукового сигналу та проблискових маячків, при перевірці документів виявили відсутність страхового полісу, на підставі чого було винесено відносно ОСОБА_5 постанову за ст. 126 КУпАП, провели огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого 0.00%, в подальшому за допомогою ліхтарика виявили, що зіниці очей ОСОБА_5 не реагують на світло, запропонували пройти огляд в лікарні, де виявилося, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в квітні-травні точної дати він не пам`ятає, він попросив ОСОБА_6 поїхати до його товариша в смт. Ставище, щоб забрати борг, той погодився, але за кермо не сідав, за кермом їхав він. Коли вони приїхали на місце в смт. Ставище до будинку його товариша, припаркувались біля буднку. Оскільки товариш на мобільний виклик не відповідав, вони стали його чекати. Так як в дорозі автомобіль став барахлити, ОСОБА_7 по приїзду сів на місце водія, щоб подивитись запобіжники. Невдовзі приїхали працівники поліції, підішли до автомобіля, перевірили документи та запросили ОСОБА_5 , який саме сидів за кермом водія в службовий автомобіль а йому сказали залишатись в їх автомобілі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Шапошника Є. В., свідка ОСОБА_3 , інспектора поліції Зленка О. П., суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

Пункт 2.9. «а» ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відносно ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9 ПДР України закерував автомобілем DACIA SOLENZA, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім протоколу, до матеріалів справи додано: висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від № 102 від 29.04.2023, згідно якого ОСОБА_1 на час огляду перебував в стані наркотичного сп`яніння (канабіоіди).

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.10 ПДР водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», правопорушення за ст. 130 КУпАП вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а сформульовано правовий висновок, згідно з яким само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, однією з умов для притягнення водія до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведення факту керування ним транспортним засобом під час сп`яніння.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Зазначене вбачається із положень п. 2. розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділів поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС 18.12.2018 року № 1026, відповідно до якої застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Суд вважає, що зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень, у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді.

Виписані в протоколі про адміністративне правопорушення обставинищодо факту керування ОСОБА_1 в час та місці, вказаних в протоколі, не знайшли підтвердження в суді на підставі досліджених доказів.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП, крім протоколу, до матеріалів справи додано відеозапис з бодікамери.

При перегляді відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який наданий суду, вбачається, що записом на ньому не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом DACIA SOLENZA, державний номерний знак НОМЕР_1 , фактично автомобіль був припаркований. При цьому, на відеозаписі не зафіксовано, що ОСОБА_1 визнає ту обставину, що він керував вказаним транспортним засобом. Він лише відповідає на запитання поліцейського, що вони разом з товаришем приїхали до друга. Біля вказаного автомобіля, крім ОСОБА_1 , перебував ще один чоловік.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт керування автомобілем у вказаний в протоколі час, пояснивши, що він 29.04.2023 автомобілем не керував, приїхав в смт. Ставище як пассажир на власному авто, за кермом був ОСОБА_2 . Приїхавши в смт. Ставище, припаркувались біля будинку знайомого останнього, чекаючи того близько 20-25 хвилин. Оскільки в дорозі відчули несправності в автомобілі, він пересів за кермо, щоб подивитись до запобіжників. В цей час приїхали працівники поліції, на пропозицію яких пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікарні, він погодився.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні вказані пояснення ОСОБА_1 щодо того, що саме він керував автомобілем 29.04.2023, а ОСОБА_1 приїхав за його проханням разом з ним в смт. Ставище в якості пасажира.

Зважаючи на викладене та на те, що у відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, який є превентивним заходом виявлення або фіксування правопорушення, відсутній зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказані в протоколі час та місці, відсутні свідки керування та зупинки ОСОБА_1 та будь-які інші докази такого керування - суд з урахуванням пояснень останнього, критично відноситься до даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, як до доказу.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Статтею ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, мають тлумачитись на її користь, а згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи все вищевикладене, беручи до уваги, що, доказів, які б беззаперечно вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в час та місці, вказані в протоколі, матеріали справи не містять, у відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, який є превентивним заходом виявлення або фіксування правопорушення, відсутній зафіксований факт такого керування ОСОБА_1 , відсутні свідки керування останнім автомобілем в зазначений час та місці та відсутні будь-які інші докази такого керування, - суд, оцінивши наявні в даній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю.

Керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ст. 247 ст. ст. 283-285, 287 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н. М. Марущак