КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 листопада 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю особи щодо якої винесена постанова - ОСОБА_1 ,

за участю захисника - адвоката Пінчука О.Г.,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року, -

у с т а н о в и в:

Цією постановою в адміністративній справі судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП України, та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Також на підставі ст. 40-1 КУпАП України з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у порушенні учасником дорожнього руху (водієм) правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та керування транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, повторно протягом року.

Як визнав у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_1 , 24.07.2023 року об 11 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Велика Кільцева,70-110 (авторинок «Жуляни»), під час руху заднім ходом на паркомісце, не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mazda», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався праворуч, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , 24.07.2023 року об 11 год.10 хв., в місті Києві на вул. Велика Кільцева, 70-110, повторно протягом року після вчинення правопорушення, керував транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_1 , який не має право керувати транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи винесене суддею місцевого суду рішення про визнання його винуватим у цій ДТП незаконним і необґрунтованим, притягнення його до відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП України - безпідставним, просить: скасувати постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року у справі № 760/16694/23 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП. Прийняти нову постанову, якою закрити адміністративне провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова щодо місцевого суду в частині засудження ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП - не оскаржується.

Вважає, що обставини, які викладені у протоколі щодо повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП не відповідають дійсності, фабула правопорушення сформульована неправильно, а зміст протоколу не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що є наслідком його незаконності та недопустимості як доказу.

У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи даних про притягнення його протягом року до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 стверджує про відсутність у його діях такої кваліфікуючої ознаки як повторність та незаконність його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови та основні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ; вислухавши пояснення захисника Пінчука О.Г та ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, які підтримали апеляційну скаргу за викладених у ній обставин; вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи скарги, викладені скаржником, - суд апеляційної інстанції вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження як пропущений із поважних причин; а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року за №3477-ІV, є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" № 39598/0 з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), "Карелін проти Росії" рішення від 20.09.2016 р., заява № 926/08), як і у кримінальному провадженні, суд в справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Дане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП встановлено, що повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством; Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презупції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 438096 від 24 липня 2023 року, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 суддею місцевого суду не встановлено.

В той же час необхідно зазначити, що суд першої інстанції не врахував, що протокол № ААД 0438096 від 24 липня 2023 року із помилкою на титульній сторінці у імені апелянта, а саме «ОСОБА_1», та не направив адміністративні матеріали на доопрацювання вказана обставина є порушенням ст. 256 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 не мав права керувати транспортним засобом, оскільки апелянт не має посвідчення водія, яке відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року.

Відповідно до положень п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 008.05.1993 року № 340, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Посвідчення водія апелянта відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, оскільки воно містить всю необхідну інформацію: виданий в Придністров`ї, текст викладений російською мовою та латиницею ( призвище, ім`я по-батькові, дата та місце народження, орган який видав посвідчення, строк дії посвідчення, категорія транспортних засобів, а відповідно воно і підтверджує право апелянта на керування транспортним засобом (а.с. 29).

Таким чином при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою не дотримався вимог ст. ст. 7, 8, 9, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП України та прийшов до необґрунтованого висновку про наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, а також - достатніх підстав для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України.

При цьому адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суддею місцевого суду накладене в мінімальних межах, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП України.

Згідно зі статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 7, 8, 9, 245, 251, 252, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП України про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_1 незаконного й необґрунтованого судового рішення в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП України.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі

п. 1 ст. 247 КУпАП України - закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України - скасувати.

Постановлено нову постанову, якою провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП України.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим за адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, та накладенням адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н