КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 940/923/22 Постанова винесена суддею Косович Т.П.
Провадження № 33/824/1186/2023
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю захисника Соколовського В.Л. та Житника П.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Соколовського Валерія Леонідовича на постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 27 січня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

с. Хмелівка Тетіївського району Київської області, проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Тетіївського районного суду Київської області від 27 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 23 вересня 2022 року о 14 год 15 хв в м. Тетієві Білоцерківського району Київської області, по вул. Ватутіна, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту на алкоголь склав 0,58 ‰, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Соколовський В.Л. просить скасувати постанову Тетіївського районного суду Київської області від 27 січня 2023 рокута закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального закону з огляду на неповноту з`ясування фактичних обставин і неналежну оцінку доказів.

Аргументи сторони захисту зводяться до того, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу був проведений поліцейським з порушенням вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, отже результати огляду є недійсними, водночас належні та допустимі докази, які б доводили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , не дотримав, а за результатами її апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи захисника про те, що висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, та в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З матеріалів справи слідує, що суддя місцевого суду висновок про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9(а) ПДР України обґрунтував: поясненнями ОСОБА_1 в частині визнання ним фактів керування транспортним засобом, проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та результатів огляду; протоколом про адміністративне правопорушення та актом огляду; поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також відеозаписом вчиненого правопорушення, із якого, як вважав суд, чітко вбачається, що ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер на місці зупинки транспортного засобу не висловлював своєї незгоди з результатами такого огляду та не виявив бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, хоча таке право ОСОБА_1 поліцейським роз`яснювалося.

Проте такі висновки не відповідають фактичним обставинам провадження і не ґрунтуються на наявних у справі доказах, оскільки дотримання працівниками поліції положень ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів щодо порядку проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння суддя місцевого суду належним чином не перевірив та залишив без оцінки низку обставин, які свідчить про недійсність результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Так, позиція сторони захисту в суді першої інстанції полягала в тому, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та наполягав на огляді в медичному закладі, в чому йому було відмовлено.

Між тим в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на спростування таких пояснень ОСОБА_1 .

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №182833 від 23 вересня 2022 року, складеному щодо водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначено, що ОСОБА_1 відмовився надати пояснення по суті правопорушення. В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів його підпис у графі «з результатами огляду згоден» відсутній, указано, що жодних пояснень він надати відмовився.

За показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вони були присутніми під час проведення поліцейським огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, підтвердили, що результат був позитивний, але не надали жодних пояснень з приводу поведінки ОСОБА_1 після проведення огляду, зокрема в частині його згоди або незгоди з результатами огляду.

Долучений до протоколу відеозапис складається із двох фрагментів, перший розпочинається за часом о 14:16, містить інформацію про причину зупинки водія, перевірку поліцейськими документів на транспортний засіб із причепом, при цьому о 14.19 на запитання працівника поліції щодо вживання алкоголю, ОСОБА_1 категорично заперечує, але погоджується пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, після чого о 14.23 запис переривається. Другий фрагмент запису розпочинається о 14.45, де безпосередньо зафіксована процедура огляду, а після пред`явлення його результату на приладі, який становив 0,58 ‰, ОСОБА_1 в черговий раз заперечив вживання алкоголю, але поліцейський відразу ж повідомив, що запис переривається для складання протоколу про адміністративне правопорушення, за часом це відбулося о 14.47.

Оцінюючи дані, зафіксовані у відеозаписі, а саме цей доказ суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, слід зазначити, що вони не доводять згоду водія ОСОБА_1 з результатами огляду, водночас саме у поліцейського виникає обов`язок з`ясувати таке питання і зафіксувати згоду водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів у відповідному акті шляхом проставляння останнім особистого підпису у графі «з результатами згоден», чого в даному випадку зроблено не було, а у разі незгоди - вчинити дії, передбачені ст. 266 КУпАП.

Показання в суді першої інстанції свідка ОСОБА_3 - поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджуються доказами у справі.

За таких обставин вважаю, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а також, що поліцейський забезпечив проведення огляду водія ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, тому результати огляду, проведеного з використанням спеціального технічного засобу, в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсними.

Отже твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, нічим не спростовані. Таким чином відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються допустимими доказами.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова судді Тетіївського районного суду Київської області від 27 січня 2023 року, як така, що не ґрунтується на вимогах ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП - скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга захисника Соколовського В.Л. підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Соколовського Валерія Леонідовича задовольнити.

Постанову судді Тетіївського районного суду Київської області від 27 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П.Павленко