Номер провадження: 33/813/749/23
Номер справи місцевого суду: 521/7477/23
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судових засідань Тьосової Я.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.04.2023 року якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, строком на 6 (шість) місяців. Постановою суду першої інстанції стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн.

Згідно оскарженої постанови, 16.02.2023 року, о 20 год. 00 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault Kangoo» державний номерний знак « НОМЕР_1 », рухався по вулиці Кострова кут вулиці Святослава Ріхтера, 28, у місті Одесі, не слідкував за дорожньою обстановкою, не надав перевагу в русі на пішохідному переході пішоходу ОСОБА_2 , внаслідок ДТП пішохід зазнала тілесних ушкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3.б, 18.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, з огляду на те, що судом не було враховано його майновий стан та те, що транспортний засіб являється єдиним заробітком для останнього та необхідність кожен день возити до лікаря матір похилого віку.

Апелянт зазначає, що позбавлення його керування транспортними засобами, строком на 6 місяців є безпідставним, оскільки він жодного разу не порушував ПДР та не скоював ДТП, а потерпіла у свою чергу не отримала жодних тілесних ушкоджень, а тому позбавлення права керування транспортним засобами обмежить його право на працю, а також унеможливить догляд за похилою матір`ю. Вказані обставини, на думку апелянта є підставою для призначення йому адміністративного стягнення у виді штрафу, без позбавлення прав керування транспортними засобами.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доповнив доводи скарги, звернув увагу, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди будь-якого матеріального збитку потерпілій не завдано, а транспортний засіб пошкоджень не отримав.

Заслухавши суддю-доповідача, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суддя-доповідач приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП справа обов`язково розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя місцевого суду як на докази послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №413623 від 03.03.2023 року; протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.02.2023 року; план-схему місця ДТП від 16.02.2023 року; пояснення ОСОБА_1 ; та дійшов висновку про порушення останнім вимог п.п.2.3б, 18.3 ПДР України, та визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з цим, за результатами апеляційного розгляду судом встановлені обставини, які вказують на необґрунтованість висновку судді місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Так, у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 16.02.2023 року, приблизно о 20 год. керував транспортним засобом «Renault Kangoo» державний номерний знак « НОМЕР_1 », по вулиці Кострова кут вулиці Святослава Ріхтера, 28, у м. Одесі, виконуючи об`їзд тролейбуса, який стояв на зупинці, не помітив пішохода у темну добу пори, яка у свою чергу виходила з-за тролейбуса та здійснив контактування з пішоходом. При цьому, ОСОБА_1 звернув увагу, що пішохід не зазнала будь-яких матеріальних збитків, оскільки швидкість руху автомобіля складала не більше 10 км/год, автомобіль фактично доторкнувся до пішохода, яка втратила рівновагу та впала.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, мотивуючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався на матеріали адміністративного провадження, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №413623 від 03.03.2023 року, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.02.2023 року, план-схему місця ДТП від 16.02.2023 року, поясненнями ОСОБА_1 .

Разом з цим, суд першої інстанції, не врахував відсутності в матеріалах справи доказів на отримання транспортним засобом механічних пошкоджень та відсутності спричиненої матеріальних збитків пішоходу ОСОБА_2 , не вжив заходів щодо виклику та допиту ОСОБА_2 в судовому засіданні, задля підтвердження або спростування доводів ОСОБА_1 та встановлення об`єктивних обставин справи.

На думку апеляційного суду, в даному випадку, підлягає дослідженню питання наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - причинного зв`язку між діями обох учасників дорожнього руху щодо недотримання правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та наслідків ДТП отримання транспортним засобом механічних пошкоджень або пошкодження іншого майна, зокрема завдання пішоходу будь-яких матеріальних збитків.

Апеляційний суд звертає увагу, що це питання висвітлювалося Верховним Судом при перегляді судових рішень. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.11.2014 (справа №5-18кс14) зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст.286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

На таку особливість у правозастосуванні орієнтує і Пленум ВС у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14. У п.7 цієї Постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Як убачається з оскарженої постанови, місцевий суд констатував у діях ОСОБА_1 порушення вимог п.п.2.3б, 18.3 ПДР, визнавши, що його дії перебувають у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками, що визнається апеляційним судом помилковим, оскільки суд не надав належної юридичної оцінки матеріалам справи, зокрема відсутності доказів стосовно настанням наслідків у вигляді спричинення пішоходу майнової шкоди або пошкодження транспортного засобу.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

При цьому, КУпАП чітко визначає форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративні правопорушення. Зокрема в протоколі повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, дані про свідків і потерпілих, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, це обов`язково повинно бути зазначено в протоколі та доведено поза розумним сумнівом.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що в наслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України сталося зіткнення з пішоходом, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.

Однак, диспозиція вказаної норми закону передбачає настання певних наслідків, як обов`язкового елемента об`єктивної сторони цього правопорушення пошкодження транспортних засобів або іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Відповідно п.26 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року: «суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

За наведених вище обставин, за відсутністю в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів на підтвердження отримання механічних пошкоджень транспортним засобом та пошкодження майна пішохода, на переконання апеляційного суду, дії ОСОБА_3 не охоплюються диспозицією ст.124 КУпАП, проте можуть утворювати склад правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху. Однак вчинення правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП уповноваженими посадовими особами Національної поліції в провину Краснощоку В.О. не ставилося.

З урахуванням наведеного, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить даних про настання наслідків ДТП у виді пошкодження транспортного засобу або пошкодження будь-якого майна пішохода ОСОБА_2 , суть адміністративного правопорушення, що викладена в протоколі не відповідає диспозиції статті 124 КУпАП і, відповідно не містить об`єктивної сторони цього правопорушення.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 , Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію Суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, досліджені апеляційним судом докази, зокрема відсутність однієї з об`єктивним ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини, оскаржена постанова у відповідності до положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.04.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський