справа № 752/8101/23 головуючий у суді І інстанції Дідик М.В.
провадження № 33/824/5231/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В. за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Горобівського Івана Григоровича, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

У обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що пояснення ОСОБА_1 , надані безпосередньо в судовому засіданні, не взято судом до уваги, належної правової оцінки доказам, які містяться у справі, судом першої інстанції надано не було. Вважає незрозумілим, чому суд першої станції при вирішенні справи віддав перевагу доказам співробітників поліції, які належним чином не досліджені та яким в порядку ст. 252 КУпАП не надано належної правової оцінки.

Зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про допит лаборанта Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», який проводив дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 . Наполягає, що дане клопотання було заявлене з метою встановлення дійсних обставин справи щодо нездійснення лабораторних досліджень та грубого порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вважає, що лаборант Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» міг би надати пояснення, що мали б надзвичайно важливе значення для правильного вирішення справи.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам. Зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказам та залишив поза своєю увагою наступні факти: недійсність результатів огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та не проходження лікарем, який склав висновок, тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Звертає увагу апеляційного суд на те, що на адвокатський запит захисника - адвоката Горобівського І.Г., Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» не надало інформацію про проходження лікарем, який проводив 01 квітня 2023 року медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 тематичного удосконалення за відповідною програмою (копія адвокатського запиту, копія Листа-відповіді медичного закладу містяться в матеріалах справи).Крім того, у відповідь на адвокатський запит Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» повідомило, що проходження спеціальної підготовки для лікарів не передбачено чинним законодавством. Однак, вважає, що твердження медичного закладу про те, що лікар не зобов`язаний по цій темі проходити тематичне удосконалення, є хибними та спростовуються пунктом 3 розділу III Інструкції.

Поряд з цим, звертає увагу, що в графі «підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду» відсутній підпис ОСОБА_1 , а також відсутній запис про відмову від підпису. На думку апелянта, це свідчить про те, до висновок ОСОБА_1 , як того вимагає закон, не вручався. Таким чином, апелянт переконаний, що висновок складений з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак вважається недійсним. Окрім того, вказував, що висновок не було складено у присутності поліцейського.

Апелянт наголошував, що на адвокатський запит захисника - адвоката Горобівського І.Г., Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» надало наступну інформацію: лабораторні дослідження біологічного середовища на визначення наркотичного засобу або лікарської речовини проводяться у клініко-діагностичній лабораторії КНП «Київська Міська Наркологічна Клінічна Лікарня Соціотералія» методом імунохроматографічного аналізу з використанням медичних виробів для діагностики «Швидкі тести Boson Bioteh діагностики invitro».

Наполягає, що «Швидкий тест на виявлення наркотичних речовин виробник Xiamen Boson BiotechCo., Ltd» не є лабораторним дослідженням, а отриманні за його допомогою результати мають бути перевірені іншими видами дослідження аналізів. Також апелянт вказує на той факт, що Інструкція з використання медичних виробів «Швидкі тести Boson Bioteh діагностики invitro» не містить в переліку можливих для виявлення наркотичних речовин так звані «PVP-солі», які начебто було знайдено в організмі ОСОБА_1 . Це свідчить, що результати огляду є недостовірними, лабораторні дослідження не проводилися, а сам ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Поміж іншого, зазначає, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, діагноз «цукровий діабет». ОСОБА_1 необхідно регулярно приймати цілий комплекс препаратів, що забезпечують зниження ризику швидкого розвитку ускладнень діабету. Практично всі ці препарати є несумісними не лише з наркотиками, а й навіть з алкоголем. Вказане, на переконання апелянта, ставить під сумнів вживання ОСОБА_1 будь-яких наркотичних речовин та результати висновку.

На думку апелянта, протокол складався співробітником поліції з грубим порушенням процедури за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-яких клопотань про відкладення дати складання протоколу про адміністративне правопорушення чи перенесення дати оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не подавав. Повідомлення про запрошення до підрозділу поліції, складене та вручене поліцейським у день огляду особи - 01 квітня 2023 року, апелянт вважає таким, що не має жодної юридичної сили та не може покладати на особу будь-які обов`язки, адже складання подібних повідомлень з метою запрошення для складання протоколу не передбачено чинним законодавством.

Зазначає, що як наслідок при складанні протоколу працівниками поліції не було роз`яснено права ОСОБА_1 , передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, особу було позбавлено можливості подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу та реалізувати інші права передбачені чинним законодавством України.

Зауважував щодо недотримання вимог щодо часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки особу, яка начебто вчинила правопорушення, було виявлено поліцейськими 03 квітня 2023року (дата складення висновку щодо результатів медичного огляду), то протокол про адміністративне правопорушення мав бути складений не пізніше 04 квітня 2023 року. Натомість протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, в порушення вимог закону, було складено 13 квітня 2023 року. При цьому матеріали справи не містять відомостей, що поліцейський отримав висновок про результати медичного огляду днем раніше, тобто 12 квітня, що дало б йому право скласти протокол не пізніше 13 квітня 2023 року.3 огляду на це, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення має бути визнаний недійсним.

Також звертає увагу суду на те, що інспектор поліції не забороняв ОСОБА_1 керувати транспортним засобом після складання протоколу.

У судовому засіданні апелянт та його представник просили апеляційну скаргу задовольнити, на наведених у ній доводах.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Згідно оскаржуваної постанови 01.04.2023 року приблизно о 04.30 год. в м. Києві по вул. Л. Толстого 50, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога зі згоди водія, що підтверджується відповідним висновком № 002129 від 03.04.2023 року, чим порушив п. 2.9а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом першої інстанції було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується відомостями, відміченими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 437059 від 13.04.2023 року, які згідно вимог ст. 251 КУпАП, є доказами по справі, висновком «Соціотерапія» № 002129 від 03.04.2023 року та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, стаття 7 КУпАПпередбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАПодним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

Довід апелянта про неврахування судом першої інстанції пояснень ОСОБА_1 , наданих ним безпосередньо у судовому засіданні, апеляційний суд відхиляє, оскільки як вбачається зі змісту постанови суду першої інстанції, « ОСОБА_1 у судовому засіданні суду першої інстанції заперечував факт перебування в стані наркотичного сп`яніння та пояснив, що їхав тверезий, зупинили, надав документи. Поліцейські запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, погодився, оскільки був впевнений, що в стані сп`яніння не перебуває». Утім вказані пояснення, зокрема, щодо неперебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, згідно з висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння №002129 від 03.04.2023 року ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння «стимулятори PVP-солі», що встановлено за результатами проведення огляду 01 квітня 2023 року о 05 годині 30 хвилин (а.с.2).

Ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , зазначені працівником поліції і в рапорті від 01 квітня 2023 року.

Окрім того, зі змісту акту медичного огляду від 03 квітня 2023 року вбачається, що 03 квітня 2023 року була проведена лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу методом лабораторного тестування лабораторні дослідження зразку біологічного середовища (сечі), яку ОСОБА_1 здав 01 квітня 2023 року методом лабораторного тестування ІХА проводилось дослідження на визначення наркотичного засобу або лікарської речовини (результат лабораторних тестів №1240 - PVP-солі - позитивно). Заключний діагноз (за результатами огляду тестів) - стан сп`яніння внаслідок вживання стимуляторів PVP-солі (а.с.45).

Таким чином, зміст вказаних доказів підтверджує факт перебування ОСОБА_1 01 квітня 2023 року під час керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Щодо доводів апелянта про те, що ні, у Висновку щодо результатів медичного огляду, ні у Акті медичного огляду у ОСОБА_1 не було виявлено необхідних ознак наркотичного сп`яніння.

Вказаний довід апеляційний суд оцінює критично, зважаючи на таке.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 Розділу II вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З дослідженого судом відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського вбачається, що поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Зі змісту акту медичного огляду від 03 квітня 2023 року вбачається, що поведінка обстежуваної особи ( ОСОБА_1 ) була напруженою, балакучою, метушливою, роздратованою, міміка жвава, хода нестійка, розкидування ніг під час ходи, тремтіння язика, тремтіння повік, тремтіння пальців рук.

Таким чином, матеріали справи підтверджують наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які є підставою для направлення особи до закладу охорони здоров`я для огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Поряд з цим, посилаючись на час складення висновку щодо результатів медичного огляду (03 квітня 2023 року) та на дату складення протоколу про адміністративне правопорушення (13 квітня 2023 року) апелянт виснував, що висновок щодо результатів медичного огляду не було складено у присутності поліцейського.

Однак, зі змісту Висновку щодо результатів медичного огляду від 03 квітня 2023 року вбачається, що такий висновок складено у присутності поліцейського, така графа у ньому не викреслена, і зворотнього матеріали справи не містять. Окрім того, апеляційним судом зі змісту відеозапису встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння лікарем-наркологом та відібрання біологічного середовища проводилося у присутності поліцейського.

Щодо доводів апелянта про недостатність проведення лабораторного дослідження за допомогою швидкого тесту, а отже, недійсність результатів апеляційний суд зауважує, що відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. З відеозапису з нагрудної боді-камери судом встановлено дотримання положень інструкції щодо відбирання біологічного середовища у дві ємності.

Отже, якщо особа не згодна із результатами дослідження, вона може оскаржити результати дослідження шляхом проведення повторного дослідження з використанням методу газової хроматографії, щоб спростувати чи підтвердити первісні висновки. Таким правом ОСОБА_1 не скористався.

Щодо тверджень апелянта про недійсність результатів огляду на стан сп`яніння, оскільки лікар, який проводив огляд, не пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою, згідно вимог наведеної вище Інструкції, то суд зазначає про таке.

Процедура направлення та огляду водіїв на стан сп`яніння регламентуються в тому числі і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, в п.3 якого передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку.

Ураховуючи те, що Постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, якою затверджений вказаний Порядок, має вищу юридичну силу, аніж наказ МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, яким затверджено Інструкцію, такий не містить вимог щодо тематичного удосконалення лікаря, оскільки лікар є достатньо підготовленим спеціалістом для проведення таких оглядів.

Окрім того, з наданої на адвокатський запит адвоката Івана Горобівського відповіді Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня Соціотерапія» вбачається, що лікар-нарколог Малкіна Н.О. у встановленому законом порядку підвищує кваліфікацію та проходить курси з тематичного удосконалення.

Відтак, апеляційний суд не вбачає правових підстав для сумніву у кваліфікації та відповідності лікаря-нарколога Малкіної Н.О. вимогам Інструкції та Порядку для проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Щодо доводу апелянта про вживання цілого комплексу препаратів, що забезпечують зниження ризику швидкого розвитку ускладнень діабету і практично всі ці препарати є несумісними не лише з наркотиками, а й навіть з алкоголем апеляційний суд зазначає, що апелянтом не надано суду належних доказів вживання ОСОБА_1 конкретних лікарських засобів (рецепту та/або призначень лікаря, квитанцій про оплату тощо), що в свою чергу унеможливлює перевірку судом взаємодію таких лікарських засобів, зокрема, з іншими лікарськими та/або наркотичними засобами, побічну дію тощо.

Що стосується твердження апелянта щодо порушення працівниками патрульної поліції ч.2 ст.254 КУпАП, оскільки правопорушення було вчинено 01 квітня 2023 року, а протокол складено 13 квітня 2023 року, суд зазначає про таке.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису, огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння здійснювався лікарем наркологом у Комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», де ОСОБА_1 01 квітня 2023 року був оглянутий лікарем-наркологом та пройшов лабораторне тестування «ІХА» на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, щодо ОСОБА_1 від під час огляду лікарем наркологом було перевірено поведінку обстежуваної особи, стан свідомості, мовну здатність, вегетативно-судинні реакції, слизові оболонки язика, дихання, рухову сфера, міміку, виміряно пульс та артеріальний тиск. За результатами огляду лікарем-наркологом зроблено висновок про перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння внаслідок вживання наркотичної речовини і для уточнення речовини впливу, що давала такий стан у ОСОБА_1 було відібрано зразки біологічного середовища (сеча).

При цьому з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 повідомлено, що копію остаточного висновку щодо результатів огляду, він зможе отримати після лабораторного дослідження, а тому, для його отримання слід прибути до КНП «КМНКЛ» «Соціотерапія» - 06 квітня 2023 року. Після чого ОСОБА_1 працівником поліції було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення на 13 квітня 2023 року. При цьому працівниками поліції у відповідності до ст. 268 КУпАП роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,роз`яснено положення ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 особистим підписом підтвердив ознайомлення з правами відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

З повідомлення в.о. директора КНП «КМНКЛ» «Соціотерапія» вбачається, що лабораторне дослідження біологічного середовища (сечі) відібраного у ОСОБА_1 на визначення наркотичного засобу або лікарської речовини проводилось у клініко-діагностичній лабораторії.

Отже, враховуючи, що лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу здійснювалась у клініко-діагностичній лабораторії, тобто поза межами місця клінічного огляду особи, і результати дослідження були передані лікарю наркологу після його проведення, то заповнення остаточного висновку лікарем наркологом 03 квітня 2023 року жодним чином не може свідчити про його недійсність.

Зважаючи на наведене, підстав ставити під сумнів порядок огляду ОСОБА_1 , правильність встановленого лікарем-наркологом діагнозу, зробленого за результатами такого огляду, який зафіксовано в акті огляду, та заключного діагнозу, зробленого за результатами огляду та лабораторного дослідження зразку біологічного середовища (сечі), який фактично підтвердив висновок лікаря-нарколога, про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння немає.

До того ж, з огляду на те, що для здійснення заключного висновку здійснювалось лабораторне дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 , повідомлення останнього та працівників поліції про необхідність з`явитись до КНП «КМНКЛ» «Соціотерапія» для отримання заключного висновку після проведення лабораторного дослідження, не є порушенням вимог п.17, 20 Розділу ІІІ Інструкції.

Крім того, посилання адвоката на невручення висновку ОСОБА_1 не може ототожнюватися з процедурою проведення медичного огляду, та ніяким чином не свідчить про порушення процедури огляду особи. Більш того, як встановлено з відеозапису ОСОБА_1 було запропоновано прийти до лікарні для отримання копії висновку, однак, даних про те, щовін це намагався зробити, однак йому відмовили у врученні висновку матеріали справи не містять.

Твердження апелянта про невиконання працівниками патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом жодним чином не спростовує його вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а може лише опосередковано свідчити про неналежне виконання уповноваженими особами патрульної поліції своїх обов`язків в цій частині.

Щодо доводів апелянта стосовно необґрунтованої відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання сторони захисту про допит лаборанта Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», який проводив дослідження біологічного середовища апелянтаз метою встановлення дійсних обставин справи щодо нездійснення лабораторних досліджень та грубого порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, то вони розцінюються апеляційним судом критично, і до уваги не приймаються з наведених вище висновків апеляційного суду, що стосуються доводів апелянта у частині недійсності та неналежності як доказу результатів дослідження.

Інші доводи апеляційної скарги також апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, розцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2023 року- залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко