ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8598/23

Номер провадження 3/495/3002/2023

23 листопада 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

за участю:

представника особи, що притягається

до адміністративної відповідальності Васильєва П.О.,

особи, що притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський матеріли, які надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 7 ст. 121 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), суд

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 7 ст. 121 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 469527 від 16.08.2023 року вбачається, що 16.08.2023 року о 10:20 годині в м. Білгород-Дністровський по вул. Ізмаїльська 85 ОСОБА_1 керував мопедом Ямаха Гір без номерних знаків, який не був зареєстрований в Україні у встановленому порядку. Правопорушення вчинене повторно протягом року (07.06.2023 року постанова БАА № 999343 гр ОСОБА_1 притягався до відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП).

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України), чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 7 ст. 121 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 469501 від 16.08.2023 року вбачається, що 16.08.2023 року о 10:20 годині в м. Білгород-Дністровський по вул. Ізмаїльська 85 ОСОБА_1 керував мопедом Ямаха Гір без номерних знаків з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме бодікамеру 001314 (23), а також відеозапис з регістратора.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають порядок об`єднання справ про адміністративне правопорушення, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно з практики Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України». П. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Враховуючи наявність прогалин у праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, зокрема, врегулювання порядку об`єднання справ в одне провадження, суд приходить до висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону - за правилами, закріпленими в КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

Згідно з вимогами п. 6 Розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814, у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

З огляду на те, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні декількох однорідних правопорушень, суд вважає необхідним об`єднати справи про адміністративні правопорушення відносно однієї і тієї ж особи, в одне провадження для спільного розгляду.

29.08.2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

21.09.2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про видачу копії відеозапису, яку отримав 28.09.2023 року.

17.10.2023 року адвокат Васильєв П.О. надав заяву про вступ у справу як захисника.

03.11.2023 року від адвоката Васильєва П.О. надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що службові особи Національної поліції здійснили зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за відсутності законних підстав для цього та порушили порядок здійснення такої зупинки.

Так, працівники поліції не мали законних підстав для зупинки ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, визначених у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та не проінформували останнього про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті як того вимагає ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», доказів зворотного працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення не надано, уривки відеозаписів, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, не вказують про наявність підстав, визначених у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та з цих відеозаписів не вбачається, що працівники поліції проінформували ОСОБА_1 про конкретну причину зупинки з детальним описом такої підстави.

Зазначає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення взагалі відсутні відеозаписи події в частині наявності ознак, які вказують на керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від так безпосередньо не зафіксовано факту того, що ОСОБА_1 здійснює саме керування транспортним засобом, тим паче в стані алкогольного сп`яніння, проходить огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або відмовляється від проведення такого огляду в саме закладі охорони здоров`я.

З відеозапису не є чітко зрозумілим, що саме службова особа Національної поліції пропонує пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (службова особа чітко не вказує, що необхідно пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висловлювання про алкодрагер (алкотестер) достаменно не дає можливості зрозуміти, що це є спеціальний технічний засіб, при питання поліцейського пройти медогляд є незрозумілим, що саме в закладі охорони здоров`я необхідно пройти медичний огляд, вказане працівник поліції не конкретизує та не роз`яснює).

Надані службовими особами Національної поліції відеозаписи до протоколу про адміністративне правопорушення не є належними та допустимими доказами, застосування відеофіксації здійснено з порушенням вимог законодавства. Так як повністю не відбулась відео фіксації правопорушення, яке на думку працівників поліції скоїв ОСОБА_1 , є незрозумілим, що відбулось на місці зупинки протягом майже 30-ти хвилин, чому зафіксовано лише момент нібито відмови від проходження огляду, а інші обставини не зафіксовані, які могли мати істотне значення для правильного вирішення цієї справи, встановлення наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були б зафіксовані в установленому законом порядку (допустимість доказів).

Сам протокол про адміністративне правопорушення, не містять будь-яких даних про те, що огляд на місці зупинки або відмова пройти такий огляд проведено в присутності двох свідків, як то передбачено Постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року. В матеріалах справи відсутні пояснення свідків, які б могли підтвердити, що дійсно ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або з явними ознаками такого сп`яніння, проходив огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або відмовляється від його проведення чи проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких даних, підтверджених належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, в стані алкогольного сп`яніння або з явними ознаками алкогольного сп`яніння, його відмови від проходження огляду саме із застосуванням спеціальних технічних засобів або відмови пройти медичний огляд саме в закладі охорони медичного здоров`я.

До того ж, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутнє направлення на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я стосовно ОСОБА_1 .

З приводу наданих до протоколу пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вони не можуть, слугувати самостійною підставою для підтвердження факту відмови від проходження встановлених процедур для встановлення стану алкогольного сп`яніння водія під час керування транспортним засобом, оскільки не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , оскільки безпосередньо до суду та в суді він не надав будь-яких пояснень та на даний час не допитувався у судовому засіданні.

За таких обставин, захисник вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які б підтверджували наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , фактів та обставин, які підлягають доказуванню та проведення відповідного огляду та вищевказаних процедур, дотримання в момент зупинки та в подальшому службовими особами поліції всіх законодавчо визначених правил та процедур, які зазначені у цьому клопотанні, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП слід винести постанову про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

06.11.2023 року від адвоката Васильєва П.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06.11.2023 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

09.11.2023 року від адвоката Васильєва П.О. надійшло клопотання про приєднання доказів, яким просив приєднати до матеріалів справи № 495/8598/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 121, ч. 1 ст. 130 КУпАП наступні докази: постанову Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 495/8553/22 (апеляційне провадження № 33/813/1698/23) про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з Єдиного державного реєстру судових рішень та постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 травня 2022 року у справі № 495/243/22 (провадження № 3/495/123/2022) про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з Єдиного державного реєстру судових рішень.

09.11.2023 року від адвоката Васильєва надійшло клопотання про відкладення справи.

13.11.2023 року від адвоката Васильєва П.О. надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 7 ст. 121 КУпАП. Повторно наголошує, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом. на підтвердження або спростування доводів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, особа, яка скала протокол про адміністративне правопорушення (службова особа Національної поліції) та яка відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП мала обов`язок щодо збирання доказів, не надала будь-яких письмових доказів, зокрема документів з Сервісного центру МВС або інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про те, що дійсно ОСОБА_1 не здійснив державну реєстрацію транспортного засобу в установленому законом порядку.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів про те, що ОСОБА_1 вчинив дане адміністративне правопорушення повторно протягом року його вчинення, зокрема постанови органу Національної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, яка згідно ст.222 КУпАП уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Будь-які довідки, складені безпосередньо службовими особами Національної поліції про нібито раніше притягнення ОСОБА_1 , оскільки такий доказ не є належним доказом у справі, який може свідчить про повторність вчинення адміністративного правопорушення, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Одеського апеляційного суду від 08 липня 2020 року у справі № 495/10218/18 (провадження № 33/813/720/20), яка набрала законної сили 08 липня 2020 року.

З цього слід зробити висновок, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.121 КУпАП, не підтверджена.

З уривків відеозапису не є чітко зрозумілим, що чи зареєстрований транспортний засіб в установленому законом порядку.

В матеріалах справи відсутні пояснення свідків, які б могли підтвердити, що дійсно транспортний засіб не зареєстрований в установленому законом порядку.

За таких обставин, у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які б підтверджували наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 фактів та обставин, які підлягають доказуванню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП слід винести постанову про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні адвокат Васильєв П.О. підтвердив правову позицію, що була викладена у відповідних клопотаннях про закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вкотре наголосив, що підстав для зупинки транспортного засобу не було, відеозапис не є безперервним та обривається, а також не підписаний ЕЦП, немає направлення для проходження медичного огляду, просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що їхав по вулиці Ізмаїльській та його зупинили співробітники поліції, тому що у нього були відсутні номерні знаки, потім запідозрили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, запропонували трубку він відмовився, тому що поспішав, бо працює кур`єром, дали підписать бумажку або заберуть мопед на штраф майданчик, пояснення підписав під диктовку поліцейського.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку та позицію учасників судового засідання, суд прийшов до наступного висновку.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі непроходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів або відмови в його проходженні, водію має бути запропоновано пройти такий огляд в закладах охорони здоров`я. Лише після відмови від проходження огляду у закладах охорони здоров`я можна констатувати наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з порушенням вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, а саме відмови в проходженні огляду на стан сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі. Цей факт підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення Серії ААД № 469501 від 16.08.2023 року, направленням на огляд водія до КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня», поясненнями самого ОСОБА_1 , який у судовому засіданні прямо вказав, що відмовився від продуву в трубку, тому що поспішав.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом про що відсутні заперечення самого ОСОБА_1 за цим фактом, а тому він є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд критично ставиться до аргументу захисника щодо того, що ОСОБА_1 не розумів, що йому пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, так як службова особа чітко не вказувала, що необхідно пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висловлювання про алкодрагер (алкотестер) достеменно не давало можливості зрозуміти, що це є спеціальний технічний засіб, пропозиція поліцейського пройти медогляд була незрозумілою, через те, що не було уточнено, що саме в закладі охорони здоров`я необхідно пройти медичний огляд.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, судом не встановлено, а ОСОБА_1 не пояснив суду, що він вимагав якихось додаткових роз`яснень йому певних прав або особливостей процедури медичного огляду, але працівниками поліції такі роз`яснення не надалися.

Щодо аргументу про відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення направлення на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я стосовно ОСОБА_1 , то суд зазначає, що це твердження не є правдивим, адже таке направлення наявне у матеріалах справи (а.с. 12).

Доводи представника ОСОБА_1 про недосконалість відеозапису, а саме: не безперервність відеозапису, не підписання його ЕЦП, не приймається до уваги, адже вказаний відеозапис не брався судом до уваги, з огляду на те, що сукупність інших об`єктивних доказів по справі (протокол про вчинення адміністративного правопорушення згідно з яким ОСОБА_1 власноруч написав пояснення та відмовився від проходження медичного огляду, направленням на огляд водія, пояснення, що дав у судовому засіданні, що він дійсно відмовився від проходження огляду, тому що поспішав на замовлення, адже працює кур`єром) дають суду підстави зробити правовий висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Щодо твердження ОСОБА_1 та його представника про незаконність зупинки транспортного засобу, суд зазначає, що підставою для зупинки була саме відсутніть номерних знаків на транспортному засобі, що було самодостатньою підставою для його зупинки.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, у якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 40-1 КУпАП встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір на користь державного бюджету України, у сумі 536,80 гривень.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 121 КУпАП суд вирішив наступне.

Згідно зі ст. 19 Конституції України суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 КУпАП України, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення. Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Пунктом 7 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Разом з тим п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень щодо обов`язку суду встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення та наявність вини особи у його вчиненні у разі спливу всіх строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тлумачення вказаної норми дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Крім того, згідно узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 року, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП вина особи не встановлюється. Вказаний висновок обґрунтовано тим, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття їх в одній постанові свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції. За правилами ст. 284 КУпАП, рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року вказано, що у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Як вбачається із матеріалів справи, правопорушник ОСОБА_1 здійснив дії, відповідальність за які, передбачена ч. 7 ст. 121 КУпАП, 16.08.2023 року. Таким чином на час розгляду справи судом 23.11.2023 року закінчилися, визначені ч. 2 ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження по справі відносно ОСОБА_1 у частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 121 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з закінченням передбаченого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 7, 38, 121 ч. 7, ч. 1 ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження адміністративні справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: справа № 495/8598/23 провадження 3/495/3002/2023, справа № 495/8600/23 провадження 3/495/3003/2023 та присвоїти провадженням єдиний номер справи справа № 495/8598/23 провадження 3/495/3002/2023.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Провадження по справі у частині притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 121 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно з ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.Д. Анісімова