Справа №: 398/4945/23
провадження №: 3/398/1801/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

"13" листопада 2023 р. м.Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Подоляк Я.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградської області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який згідно протоколу дані про місце роботи не повідомив, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 542679 від 30.09.2023 року, ОСОБА_1 30.09.2023 року о 18 год 30 хв в с.Щасливе Олександрійського району Кіровоградської області, по вул.Хлібодарна, біля будинку №40, керував автомобілем ВАЗ 2106, днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 16.10.2023 та 13.11.2023 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чиномшляхом направлення судових повісткок на адресу місця його проживання, зазначену ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому, поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Крім того, ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність в суді справи про адміністративне правопорушення стосовно нього. Так, ОСОБА_1 був обізнаний щодо вищевказаної події, йому було повідомлено, у вчиненні якого адміністративного правопорушення йому висувається обвинувачення, тому, зважаючи на це, він мав реальну можливість та нагоду хоча б поцікавитись про стан та перебіг справи щодо нього або стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Стаття 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до Глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Слід також відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не виконує процесуального обов`язку щодо своєчасної явки до суду за викликом, не повідомляє про причини неявки, клопотань по відкладення розгляду справи із зазначенням причин неможливості розгляду справи не надає, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Так, згідно п.2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, та кореспондується в даному конкретному випадку з вимогами п.2.5ПДР України, зокрема, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.130 КУпАП суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

У судовому засіданні було досліджено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 542679 від 30.09.2023 року, складений за фактом відмови особи від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місця зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- матеріали відеозапису.

Щодо встановлення обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2106, днз. НОМЕР_1 , слід зважити на таке.

З дослідженого під час судового розгляду відеозапису події від 30.09.2023 року, вбачається, що відеозапис з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції починається з того що працівники поліції, в темну пору доби (згідно запису 30.09.2023 року о 19 год 00 хв) підходять до чоловіка, який знаходиться біля автомобіля, у якого відкрито багажник, з`ясовуть відомості про вказаного чоловіка, який представляється, як ОСОБА_1 , 1976 року народження. Працівники поліції запитують у ОСОБА_1 кому належить транспортний засіб, просять показати документи та зазначають, що в останнього наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Згодом один з працівників поліції, пропонує пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`ягніння за допомогою технічного засобу та в умовах лікарні, останній відмовляється, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом, просить роз`яснити суть обвинувачення, а саме що таке 130 на яку посилаються працівники поліції, а також посилання працівників поліції на свідків, які нібито бачили, що він керував транспортним засобом, також просить захисника. Також на записі зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому, моменту внесення в протокол даних про свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 запис не містить, як і не містить фіксації самого допиту вказаних свідків та написання ними письмових пояснень, які долучені до матеріалів справи.

Тобто даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2106, днз. НОМЕР_1 , його зупинку поліцейськими, фіксацію робити двигуна цього транспортного засобу, фіксації допиту/надання пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які нібито бачили, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності керувала транспортним засобом та написання ними письмових пояснень, відеозапис не містить, що унеможливлює суд прийняти даний документ у якості належного доказу вчинення правопорушення.

За таких обставин, єдиним та вирішальним доказом, який встановлює порушення ОСОБА_1 ч. 2 ст. 130 КУпАП є протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає наявність в його діях складу вказаного правопорушення.

Таким чином, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази, приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 7КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо перебування особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП з ознаками алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження, тобто що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130КУпАП не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП підлягає закриттю за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись, статтями 130, 221, 247, 280, 284, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Суддя Яна Миколаївна Подоляк