Справа № 643/9126/23
Провадження № 3/643/3662/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023

16 листопада 2023 року місто Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 23.08.2023, ОСОБА_1 23.08.2023 о 17:28 годині у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, 15А, керував транспортним засобом «АЗЛК 412» державний номерний знак НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а) Правил дорожнього руху України.

Внаслідок зазначених дій, на ОСОБА_1 23.08.2023 складено адміністративний протокол серії ААД № 606024 за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Неодноразово викликуваний в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату, місце судового засідання повідомлений належним чином. Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, присутність особи згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, а тому її неявка не може бути перешкодою для розгляду судом справи.

Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними, враховуючи положення ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, відповідно до вимог ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи та надані докази, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (а.с.10).

Також судом встановлено, що 05.05.2023 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАД № 322256 про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400,00 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, за порушення вимог п. 2.1а) Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.7).

Як вбачається з адміністративного протоколу, ОСОБА_1 23.08.2023 о 17:28 годині у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, 15А, керував транспортним засобом «АЗЛК 412» державний номерний знак НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а) Правил дорожнього руху України.

Відносно водія ОСОБА_1 23.08.2023 складено адміністративний протокол серії ААД № 606024 за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 2.1а) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до положень ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положеннями ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як видно з адміністративного матеріалу та протоколу, на місці події свідки не залучалися, а здійснювалася відеофіксація (а.с.3,6).

Судом здійснено огляд вказаного відеозапису, яким підтверджуються обставини, викладені в протоколі (а.с.6).

ОСОБА_1 не скористався правом з`явитись до суду та надати суду свої пояснення, докази та заперечення проти доказів, наданих працівниками поліції.

За таких обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів вказані вище докази, які надані працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Досліджені обставини, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та Правил дорожнього руху України свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбачено ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обставини вчинення правопорушення та вина ОСОБА_1 підтверджуються матеріали справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 606024 від 23.08.2023 (а.с.3), довідкою (а.с.5,8-9), відеозаписом (а.с.6), копією постанови від 12.12.2022 (а.с.10), копією постанови від 05.05.2023 (а.с.7), копією рапорту (а.с.11).

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Таким чином, суд вважає за необхідне постановити рішення на підставі сукупності наявних у справі доказів.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини правопорушника, негативні наслідки, які настали, дані про особу, що скоїла адміністративне правопорушення.

Разом з цим, санкція ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність у вигляді, накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 29 Кодексу України про адміністративні правопорушення, конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та ч. 3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Відповідно до довідки т.в.о. інспектора ВАП Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Тарасенка В., згідно облікових даних, транспортний засіб «АЗЛК 412» державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 (а.с.8).

Таким чином, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є власником транспортного засобу «АЗЛК 412» державний номерний знак НОМЕР_1 , суд не може застосувати додаткове стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу, оскільки суду не надано доказів, що автомобіль марки «АЗЛК 412» державний номерний знак НОМЕР_1 належить саме ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536 грн 80 коп.

Керуючись ст. 33, 40-1, ст. 126, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, на користь держави, отримувач коштів ГУК у Харківськобл/Харківобл/21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, Р/р UA0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, на користь держави, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити, що у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.О. Сугачова