КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/2020/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Папенка Р.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код відсутній, громадянина України, працює головним лікарем в «Перша чоловіча клініка», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Крім того, постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2023, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААД №364398 від 27.10.2022 року ОСОБА_1 25.09.2022 о 15 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Антоновича, поблизу буд. 170-172, керував автомобілем «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (будівлю Укрсиббанку), що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу, іншого майна (будівля Укрсиббанку) та тілесних ушкоджень, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 25.09.2022 року о 15 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Антоновича, поблизу буд. 170-172, керував автомобілем «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога, за результатом огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат 0,73%, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Папенко Р.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність оскаржуваної постанови судді, винесеної з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного розгляду справи, без встановлення всіх обставин справи, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, без повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи, без належної оцінки доказів, просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2023 та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП в порядку ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що складений протокол за ст. 130 КУпАП є безпідставний і незаконний. Протокол складено у порушення вимог ст. 256 КУпАП, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, однак, в протоколі не зазначена частина ст. 130 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 , оскільки дана стаття має сім частина, кожна з яких передбачає відповідну кваліфікацію протиправних дій та адміністративну відповідальність за їх вчинення.

Крім того, апелянт зазначає, що посадовою особою, яка складала протокол за ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , не було дотримано положень нормативних актів, протокол про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, складено за відсутності відповідних достатніх доказів вчинення вказаного правопорушення, а саме: поліцейськими не відбиралися показання свідків правопорушення, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не надано, посилання на показання свідків у протоколі відсутні. А також до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано носій інформації із відеозаписом з нагрудного реєстратора поліцейського.

Також апелянт вказує, що огляд ОСОБА_1 у лікаря фактично не проводився і він не здавав там ніяких аналізів. Насправді його привезли до якогось закладу і завели в кабінет, а потім через декілька хвилин підійшов якийсь медичний працівник запитавши «Як справи?» і після цього поліцейські його відпустили, весь цей період велася зйомка відеокамерою поліцейських, але чомусь до суду запису не було надано.

Зазначає апелянт, що всі вище зазначені обставини мають важливі для справи значення, які не спростовані наданими та дослідженими доказами. Вказує, що вказані обставини не можуть бути перевірені судом, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, апелянт вказує, що на місці вчинення протокол не складався. Як слідує з тексту протоколу він складений 27.10.2022 нібито за дії водія 25.09.2022, але відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП - протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи. Таким чином, складений з порушенням вказаних законом строків протокол не може бути підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Також апелянт зазначає, що до матеріалів справи, всупереч закону не було долучено матеріалів відеозапису з камери поліцейського, не надано належних і допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, у зв`язку із не доведенням та відсутністю доказів фактичних обставин вчинення ним правопорушення.

Крім того, апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а лише формою фіксації подій, а тому з огляду на вищенаведене, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у даному випадку відсутні.

Зрештою апелянт зазначає, що протокол разом з наданими до суду матеріалами не дають можливості об`єктивно і всебічно встановити всі ознаки адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП, а проведена правова процедура оформлення матеріалів була грубо порушена поліцейськими, що не давало можливості суду усунути це самостійно.

До апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду не з`явився, причини неявки суд не повідомив, однак адвокат Папенко Р.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції просив розгляд справи проводити у відсутність його підзахисного, а тому враховуючи положення ч.6 ст. 294 КУпАП, вважаю можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Папенка Р.С. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно із ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2023, в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, учасниками судового провадження не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суддя місцевого суду послався на фактичні дані, що містяться в матеріалах адміністративного провадження. Однак, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941.

Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно вимог КУпАП, суд розглядає справу в межах складу та обставин адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№364399 від 27.10.2022, складеного щодо ОСОБА_1 , то він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не вказана частина статті 130 КУпАП за якою кваліфіковані дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , тобто фактично не конкретизовано, яке саме правопорушення останній вчинив, враховуючи, що дана стаття має сім частин, кожна з яких передбачає відповідну кваліфікацію протиправних дій та адміністративну відповідальність за їх вчинення.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 було повернуто до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, для належного оформлення. Як убачається із вказаної постанови судді, матеріли справи було повернуто з тих підстав, що в протоколі не зазначена частина статті за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності.

На виконання вищезазначеної постанови матеріали протоколу про адміністративне правопорушення надійшли до суду з довідкою, в якій старший інспектор просив внести у графу протоколу «за що відповідальність передбачена» уточнення: ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначену довідку місцевий суд визнав належним документом про внесення уточнень до протоколу про адміністративне правопорушення, однак взявши до увагу дану довідку, місцевий суд залишив поза увагою, що особу, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не було ознайомлено з такими уточненнями, чим фактично було позбавлено його можливості належним чином підготуватися до захисту, що свідчить про порушенням його прав та принципу рівності сторін.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, кваліфікувати дії особи, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, в даному випадку, довідка Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, щодо внесення уточнень в протокол про адміністративне правопорушення, не може бути визнана належним доказом.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, всупереч ст. 266 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не було долучено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому має бути зафіксована подія правопорушення.

На запит Київського апеляційного суду до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції з приводу надання відеозапису з камери поліцейського, т.в.о. заступника начальника УПП в м. Києві Парамонов О. повідомив, що у зв`язку з тим, що з дати подій пройшло більше місячного терміну, задовольнити запит Київського апеляційного суду, управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції в частині надання аудіо - відеозаписів немає можливості.

Відсутні в матеріалах справи і дані про залучення свідків, у зв`язку із неможливістю застосування таких засобів, що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити дотримання вимог закону при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а також доводи сторони захисту щодо допущених порушень прав ОСОБА_1 під час проведення такого огляду.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги відсутність в матеріалах справи об`єктивних доказів, які б поза розумним сумнівом доводили факт порушення ОСОБА_1 п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, вважаю, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2023, в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скаргаадвоката Папенко Р.С. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді в цій частині- скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Папенка Р.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2023, в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати, а провадження по справі в цій частині закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал