Дата документу 25.05.2023Справа № 554/4519/23
Провадження № 3/554/2043/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 травня 2023 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої, РНОКПП та інші відомості про особу ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 969010 від 19 травня 2023 року (далі Протокол) 19 травня 2023 року, близько 08 год 50 хв, ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , в порушення п. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), здійснювала продаж тютюнових виробів, зокрема табаку.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Ініціатором складення протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 156 КУпАП, відповідно до якої торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, - тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

В судове засідання порушниця не викликалася, оскільки процедуру притягнення її до відповідальності ініціатором складення протоколу вчинено з порушенням встановлених законом вимог.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши Протокол та матеріали справи, додані до нього, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення та необхідності закриття справи, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, зокрема, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до положень п. п. 8, 11 - 13 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 (далі Інструкція № 1496/27941), протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст. 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності . Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це. Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.

Ці вимоги ініціатором складення протоколу були грубо порушені.

Зокрема, Протокол ОСОБА_1 не підписаний, відмітки про відмову останньої від його підписання він не містить, відсутній також і підпис порушниці у відповідних його графах щодо підтвердження факту роз`яснення їй прав та обов`язків, передбачених ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також щодо вручення останній другого примірника Протоколу та запис про відмову останньої від його отримання. При цьому, його другий примірник долучений до матеріалів Протоколу (а. с. 2).

Крім того, в порушення вимог п. 13 Розділу ІІ Інструкції № 1496/27941 Протокол у відповідній його графі не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 ініціатором його складення було запропоновано надати пояснення по суті вчиненого адміністративного правопорушення та що остання відмовилась від їх надання.

Натомість, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП ініціатором складення протоколу окремо надано пояснення останньої (а. с. 3), відповідно до яких вона на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась давати показання стосовно себе, близьких родичів, коло яких визначено законом. При цьому, в Протоколі відсутнє посилання про те, що додатком до нього є вказані пояснення порушниці, а також він не містить відповідного запису про це у відповідній його графі.

Таким чином, дослідженням змісту Протоколу, у суду наявні достатні та об`єктивні підстави вважати, що Протокол складено взагалі за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що й розцінюється судом таким чином, що є недопустимим, так як законом не передбачено можливості заочного притягнення особи до відповідальності.

Наведені обставини в своїй сукупності є свідченням грубого порушення ініціатором складення протоколу вимог ст. 256 КУпАП, а відтак і самої процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та її прав як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, гарантованих як Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, так і Конституцією України.

Протоколом огляду від 19 травня 2023 року (а. с. 4) зафіксовано факт виявлення та вилучення в ОСОБА_1 в м. Полтава по вул. Героїв Чорнобильців, буд. 8А самосад та табак «Вірджинія».

Згідно рапорта на ім`я начальника Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області (а. с. 5) 19 травня 2023 року ДОП СДОП ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Панчуком О. було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_1 , яка того ж дня, о 08 год 50 хв в м. Полтава по вул. Героїв Чорнобильців, буд. 8А здійснювала торгівлю табаком, без відповідних дозвільних документів.

Суд не приймає в якості належного та допустимого доказу у цій справ названий рапорт, так як він не містить реквізитів, які б давали можливість суду оцінювати його з точки зору належності та допустимості як доказу у справі, зокрема, вказаний рапорт не містить резолюції посадової особи, до відому якої доводилась інформація, що значиться в ньому та не містить інформації щодо того яким чином необхідно розпорядитись вказаним документом, а тому не уповноважує ініціатора його складення розцінювати його як доказ у справі та приєднувати в такій якості до матеріалів справи. До того ж, цей рапорт не підписаний також і особою, яка його склала, а тому його процесуальне походження суду невідоме.

Оцінюючи наведені докази, суд зазначає, що ні жоден із них окремо, ні всі вони в своїй сукупності не лише не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, а, навпаки, спростовують існування як самої події правопорушення, так і наявності його ознак в діяннях останньої. При цьому суд виходить з такого.

Диспозицією ч. 3 ст. 156 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за торгівлю тютюновими виробами з рук.

Диспозиція ч. 3 ст. 156 КУпАП має бланкетний характер, тобто відсилає до іншого нормативно-правового акту, що передбачає відповідальність за вчинення окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, зокрема з рук.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП полягає у торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами з рук, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі. До того ж не має значення наявність та дійсність акцизних марок тощо.

Таким чином, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП полягає саме у здійсненні торгівлі, тобто процесу обміну товарами та грошима.

Однак, суд зазначає, що формулювання суті правопорушення у викладеній в Протоколі формі не відображає конкретних обставин вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме не вказано кому, у якій кількості та за якою ціною було реалізовано тютюнові вироби та які саме, а також не зафіксовано факту їх продажу та отримання грошових коштів за це. До того ж, відсутні і відомості щодо отриманих останньою грошових коштів, вилучених внаслідок реалізації та їх місцезнаходження, враховуючи, що санкцією вказаної статті передбачена конфіскація як предметів торгівлі, так і виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, так як являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. До того ж і Протокол в даному конкретному випадку має суттєві недоліки, про що викладено вище.

Будь-яких інших доказів, в тому числі пояснень свідків, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення ініціатором складення протоколу не надано і посилання на них в самому Протоколі не наведено, а тому констатація факту вчинення нею адміністративного правопорушення в Протоколі є припущенням, яке на доказах не ґрунтується.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі зміст правопорушення, викладений у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку притягнення особи до відповідальності має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

На переконання суду, дані відображені ініціатором складення протоколу про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

З огляду на викладене, враховуючи обставини складання Протоколу, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй правопорушення, що є підставою для закриття провадження у цій справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй правопорушення та необхідності закриття справи з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 247, 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО