Провадження № 3/643/4275/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

15.09.2023 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по шосе Салтівське, буд. 61, у м. Харкові, не обрав безпечної швидкості руху внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальної шкоди.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав та пояснив, що 15.09.2023 року о 12 год. 00 хв. він їхав з допустимою швидкістю на автомобілі «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по шосе Салтівське, буд. 61, у м. Харкові, у крайній праві смузі руху, напрямок руху не змінював, як раптово автомобіль «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого, завдав удар у задню частину його автомобіля. Внаслідок цього автомобіль під керуванням ОСОБА_2 «повело» і, через удар з бордюром, відкинуло на узбіччя через зустрічну смугу. Вважає, що у даній ДТП винен ОСОБА_3 .

Також ОСОБА_2 зазначив, що працівники поліції для складання протоколу його не викликали, протокол було складено без його участі.

При цьому, ОСОБА_2 заявлено клопотання, відповідно до змісту якого він просить суд призначити у даній справі авто технічну експертизу, провадження якої доручити експертам НДІЧЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, на розгляд якої постановити наступні запитання:

- як повинні були діяти водії в даній дорожній ситуації у відповідності до вимог правил дорожнього руху?

- чи мали воді технічну можливість уникнути ДТП?

- чи є в діях водіїв невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, і які з них перебувають з технічної точки зору в причинному зв`язку з даним ДТП?

- чи спроможні х технічної точки зору показання водіїв в даній ДТП враховуючи його механізм?

Обґрунтовуючи заявлене клопотання ОСОБА_2 з посилався на те, що в матеріалах справи містяться протилежні пояснення учасників ДТП.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що 15.09.2023 року о 12 год. 00 хв. він їхав на автомобілі «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по шосе Салтівське, буд. 61, у м. Харкові, у крайній лівій смузі руху, та боковим зором побачив, як у його сторону «заносить» автомобіль «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, намагаючись уникнути зіткнення, потерпілий зробив різкий маневр ліворуч та виїхав на зустрічну смугу, однак уникнути зіткнення не вдалося. Вважає, що ДТП сталася з вини ОСОБА_2 , який їхав дуже швидко, не зважаючи на погані погодні умови (йшов дощ), і не впорався з керуванням.

У судовому засіданні 28.11.2023 року судом було розглянуто клопотання про призначення судової експертизи та вирішено відмовити в його задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 273 Кодексу України про адміністративні правопорушення експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

У даній конкретній справі, з урахуванням зібраних доказів та пояснень сторін, суд вважає, що необхідності в призначенні судових експертиз немає, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях учасників ДТП складу правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Згідно з приписами статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Крім того, суду слід виходити з того, що при призначенні судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пунктом 12.1. Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 09.10.2023 серії ААД № 602620, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- схемою місця ДТП від 15.09.2023;

- поясненнями учасників ДТП;

- фотознімками та відеозаписом з місця ДТП.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Оцінюючи суперечливі за своїм змістом показання водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо механізму виникнення ДТП, суд керується даними щодо взаємного розташування автомобілів та локалізації пошкоджень вказаних транспортних засобів, які зафіксовані на схемі місця ДТП, підписаної ОСОБА_2 та потерпілим без зауважень та заперечень, фотографіях та відеозаписі, що містяться в матеріалах справи.

Також суд враховує, що вказані вище дані щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині та локалізації їх ушкоджень мають об`єктивний характер, на відміну від показань водіїв, які мають особисту заінтересованість в результатах розгляду даної справи.

Оцінюючи в сукупності наявні дані щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині та локалізації їх ушкоджень, суд дійсності висновку, що утворення таких ушкоджень повністю узгоджується з поясненнями потерпілого щодо механізму виникнення ДТП, який описаний потерпілим.

При цьому, доводи ОСОБА_2 щодо механізму ДТП суд відхиляє, оскільки вони спростовуються сукупністю наявних у справі інших доказів, які свідчать про порушення ОСОБА_2 вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не викликався до поліції для складання протоколу і копію протоколу не отримував не мають вирішального значення для справи, оскільки перед початком судового розгляду ОСОБА_2 та його захисник ознайомилися зі складеним протоколом та доданими до нього доказами і їм була забезпечена можливість висловити свою правову позицію щодо обставин, викладених у протоколі. Такі доводи не спростовують вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та не є підставою для закриття провадження у справі.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2 , з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 124, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко