Справа № 214/2818/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 травня 2023 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Криворізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянство України, який працює інспектором в КУВП №3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

за участю:

особи, що притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2023 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №831870 від 29.03.2023 рокущодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до зазначеного протоколу, 20.03.2023 року, о 20-15 годині, ОСОБА_1 перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, стусани, удари долонею по обличчю, тулубу, чим порушив вимоги Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності.

Окрім того, неповнолітня потерпіла ОСОБА_2 , в присутності матері ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснила, що 20.03.2023 року її батько ОСОБА_1 не завдавав їй шкоди. Вона була у подруги за адресою АДРЕСА_3 та залишилась у неї на ночівлю. Батько про це не знав, тому сварився, однак нецензурною лайкою не висловлювався. Вона не казала батькам, де знаходиться, щоб її не знайшли. Потім, 23.03.2023 року її до школи викликала завуч, оскільки батьки її шукали та телефонували до школи. Завуч ОСОБА_4 під час спілкування, побачила в неї на правій щоці синець та запитала його походження. Вона відповіла, що це її вдарив батько. Вона сказала завучу неправду, оскільки була ображена на батька. Батько її не бив та нецензурною лайкою не висловлювався. Синець вона отримала на тренуванні. Мамі вона також сказала, що її вдарив батько.

Також, потерпіла ОСОБА_2 та законний представник потерпілої ОСОБА_5 надали письмове клопотання про закриття адміністративної справи, в якому зазначили, що ОСОБА_1 не ображав та не бив доньку, жодного насилля відносно неї не вчиняв, шкоди фізичному або психологічному здоров`ю не заподіяв, не порушував її права та свободу, донька наразі дуже шкодує про свій вчинок. Отже, просили справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які брали участь у судовому засіданні, вважаю, що провадження у справі необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, з огляду на таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Правилами ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03), беручи до уваги передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративне стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє особа, що склала протокол про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається суддею з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №831870 від 29.03.2023 року, 20.03.2023 року, о 20-15 годині, ОСОБА_1 перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, стусани, удари долонею по обличчю, тулубу, чим порушив вимоги Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.1).

Разом з цим, суд приймає до уваги пояснення як ОСОБА_1 ,так і потерпілої ОСОБА_2 , надані ними обома в судовому засіданні, якими вони заперечували факт вчинення особою, що притягається до адміністративної відповідальності правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Отже, з урахуванням тієї обставини, що потерпіла ОСОБА_2 відмовилася від своїх письмових пояснень, долучених до протоколу, а будь-яких інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суду не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.33-35, ч.1 ст.173-2, п.1 ч.1 ст.247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя А.В. Ткаченко