Головуючий у суді першої інстанції: Кабанячий Ю.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №359/7372/22

провадження №33/824/336/2023

6 квітня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Татунця Владислава Вікторовича,

розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , проживаючого: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Хитрим Михайлом Володимировичем, на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 9 грудня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 9 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно із постановою судді, 01 жовтня 2022 об 11 год. 19 хв. в м. Бориспіль по вул. Горбатюка, 2, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Alcotest 6810», тест позитивний, результат 0,79 %, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Хитрий М.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зокрема, зазначає про те, що 01 жовтня 2022 року в м. Бориспіль, Київскьої області, по вул. Горбатюка, 2 на парковці біля ТЦ «Епіцентр» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 та іншого транспортного засобу. 01 жовтня 2022 року о 11.01 год. ОСОБА_1 за номером 102 було викликано патрульну поліцію, але у звязку з тим, що жодна зі сторін не мала майнових претензій, та ДТП відбулося без потерпілих, останній о 11.17 год. викликом на 102 повідомив про відмову виклику.

Згодом поліцейські, які прибули на виклик, повідомили ОСОБА_1 про те, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Drager». За наслідками проведеного огляду працівником поліції був складений акт огляду, в якому було зазначено результати огляду 0,79%, а також інформація про те, що ОСОБА_1 не згоден з результатами огляду, але, не дивлячись на це поліцейськими не було запропоновано поїхати до медичного закладу, хоча направлення в медичний заклад було оформленно 01 жовтня 2022 року об 11.23 год., але не надано ОСОБА_1 для ознайомлення. Також, відповідно до рапорту працівника поліції, зазначено, що ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що і було зроблено, а потім складено протокол. Хоча поліцейський зобов`язаний був у разі незгоди з результатами огляду направити ОСОБА_1 до найблищого закладу охорони здоров`я.

Також з відео бодікамери, яку долучено до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 висловив незгоду з результатами огляду, який було проведено інспектором поліції, та бажав пройти огляду в закладі охорони здоров`я, що було проігноровано інспектором поліції. Акт огляду також не вручено та не ознайомлено його з результатом огляду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Татунець В.В. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити апеляційну скаргу, постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 9 грудня 2022 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення адвоката Татунця В.В., який наголошував на тому, що ОСОБА_1 не керував в стані алкогольного сп`яніння та те, що самими поліцейськими було спровоковано ОСОБА_1 сісти за кермо для того, щоб він трішки від`їхав від місця, де було скоєно ДТП , а також звернув увагу на порушення поліцейським порядку проходження огляду на стан сп`яніння, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, зокрема і відеозаписи з бодікамер працівників поліції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.2.9 Правил дорожнього руху України забороняється водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Диспозицією ст.130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Отже, за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п.1.5 ПДРУкраїни, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії .

Відповідно п.27Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Так, з переглянутого відеозапису слідує , що дорожньо-транспортна пригода сталась на стоянці магазину «Епіцентр», інший автомобіль при заїзді на стоянку зачепив автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», у зв`язку з чим ОСОБА_1 і викликав працівників поліції . Після приїзду працівників поліції і тривалої розмови, як з ОСОБА_1 так і з водієм іншого автомобіля,самі працівники поліції спонукали ОСОБА_1 сісти за кермо автомобіля «Chevrolet Lacetti» з метою роз`їзду автомобілів після чого запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. У розмові з працівником поліції ОСОБА_1 заперечував керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що інспектор поліції повідомив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом при від`їзді автомобіля з місця ДТП.

Зазначене дає підстави вважати, що самими поліцейськими було спровоковано ОСОБА_1 сісти за кермо для того, щоб він від`їхав від місця де сталася ДТП, що істотно вплинуло на висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП -обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-VI;

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

За відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі та постанові, ОСОБА_1 у розумінні диспозиції ст.130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, так як відсутні докази керування особою транспортним засобом на момент зупинення автомобіля працівниками поліції, і як наслідок не може нести відповідальність.

Сукупність викладених вище обставин вказує на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами.

Отже, подала апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 9 грудня 2022 року скасуванню, а провадження по справі необхідно закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КупАП.

Керуючись ст. 294 КупАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Хитрим Михайлом Володимировичем, задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 9 грудня 2022 року скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна