Справа № 154/4250/23 Провадження №33/802/682/23 Головуючий у 1 інстанції:Пустовойт Т. В.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю секретаря судового засідання Хомік В. О., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рудись Романа Валерійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 жовтня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовий квиток НОМЕР_1 , молодшого сержанта в/ч НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Також з ОСОБА_1 стягнуто в дохід держави 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень) 80 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, будучи військовослужбовцем, 09.10.2023, о 18 год. 00 хв., був виявленим з явними ознаками алкогольного сп`яніння (характерний запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів), на території дислокації військової частини НОМЕР_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає її необґрунтованою та незаконною. Зазначає про те, що суд не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтовне встановлення його вини, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Апелянт вказує на недопустимість доказів, якими керувався суд першої інстанції при ухваленні рішення щодо нього. Так відповідно до оскаржуваної постанови, його провина у скоєному підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння згідно якого вміст алкоголю в крові складає 0,95 проміле, однак забору крові ніхто не робив. Окрім того вказаний акт відсутній в матеріалах справи. Також повідомлення КП «Володимирське ТМО» відповідно до якого в нього встановлено, що вміст алкоголю становить 0,95 проміле - не належить йому, адже на відповідний запит адвоката медичний заклад надав іншу інформацію, відповідно до якої у нього встановлено, що вміст алкоголю становить 0,15 проміле.

У свою чергу апелянт, не заперечуючи факт вживання спиртного 09.10.2023, стверджує, що не був на місці служби коли вживав алкоголь, оскільки в той день відпросився додому, де відсвяткував бойову нагороду. Стверджує, що у військову частину повернувся о 17.50 год для усунення поломки в спеціалізованій техніці, так як робочий день в частині закінчується, крім несення варти на нарядів, о 17.45 год, то фактично він не перебував на місці служби.

Крім зазначеного, апелянт вказує на неспівмірність призначеного його адміністративного покарання, оскільки він є військовослужбовцем за контрактом протягом декількох років, проходив службу у зоні виконання бойових завдань при проведенні АТО та повномасштабного військового вторгнення РФ, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, характеризується за місцем проходження служби позитивно, від адміністративного правопорушення негативних наслідків не настало, потерпілих немає, військова дисципліна та робочий процес військової частини не порушенні, також внаслідок перебування у зоні бойових дій погіршився стан здоровя, у зв`язку з цим він потребує хірургічного втручання.

Посилаючись на те, що він не мав перебувати на території військової частини після закінчення робочого дня, так як відпросився у командира після обідньої перерви, а також вказане вище апелянт просить змінити оскаржувану постанову в частині накладення адміністративного стягнення, та застосувати щодо нього ст. 22 КУпАП, тобто визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився. При цьому, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду до суду не подавав. А тому, апеляційний суд враховуючи положення ст. 268 КУпАП, вважає за можливе справу розглядати у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та в присутності її захисника.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Рудись Р. В., який просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За положеннями статей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст .172-20 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: протоколом про військове адміністративне правопорушення ЛВЛ№118 від 09.10.2023, який підписаний ОСОБА_1 , що свідчить про визнання останнім факту перебування в нетверезому стані на території тимчасової дислокації військової частини; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 складає 0,95 проміле, письмовими поясненнями правопорушника по суті правопорушення, згідно яких останній провину визнав.

Апеляційний суд повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, повністю доводиться вищевказаними доказами, які є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме перебування в стані алкогольного спяніння у місці тимчасової дислокації військової частини, в умовах особливого періоду (воєнного стану), оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення, повністю відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на вживання ним алкогольних напоїв за межами військової частини та фактичне його перебування на її території вже після закінчення робочого часу, що свідчить на думку апелянта про не перебування його на службі, апеляційним судом до уваги не береться. Так ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що посягає на порядок проходження військової служби, в умовах особливого періоду. Об`єктом правопорушення є неналежне несення служби, а об`єктива сторона, окрім іншого, полягає в умисних діях суб`єкта правопорушення (військовослужбовця) розпиванні алкогольних напоїв на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території таких частин чи об`єктів, в умовах особливого періоду.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у провину ставиться саме перебування на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про наявність в діях першого складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не впливає на наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення і різниця виявлення в крові першого алкоголю. Насамперед, сам порушник вказав про вживання ним алкогольних напоїв. Також, на переконання апеляційного суду, вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 навіть 0,15 проміле свідчить про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені в апеляційній скарзі пом`якшуючі обставини не можуть слугувати підставою для застосування до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив покарання у виді штрафу в мінімальних розмірах, визначене санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

З огляду на наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстави для скасування постанови суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі - відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П. П. Борсук