Справа № 182/2290/23
Провадження № 3/0182/1053/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.05.2023 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Чуприна А.П., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від ВЧ НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення А0593 № 52 від 15.05.2023 року, 10.05.2023 року представник військової частини НОМЕР_1 начальник аптеки - фармацевт медичного пункту старший сержант ОСОБА_2 приблизно о 10.00 прибула до Військового медичного клінічного центру Східного регіону з метою здачі акту лікарського засобу до оперативно-медичного управління військової частини НОМЕР_2 . В приймальному відділенні військової частини НОМЕР_2 старшому сержанту ОСОБА_2 стало відомо, що солдат ОСОБА_1 проходив лікування в Військовому медичному клінічному центрі Східного регіону, який знаходиться за адресою: вул. Старокозацька, буд.63, м. Дніпро з 03.04.2023 та був виписаний 10.04.2023 року. До цього часу відомостей від ВМКЦ СР стосовно виписки солдата ОСОБА_1 зі шпиталю до військової частини НОМЕР_1 не надходило.

Так, солдат ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді швеця майстерні речового та технічного майна військової частини НОМЕР_1 (яка дислокується в АДРЕСА_3 ) Збройних сил України, в умовах воєнного стану 10.04.2023 року не повернувся вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , після лікування в ВМКЦ СР, де він знаходився з 03.04.2023 по 10.04.2023 року.

Тим самим солдат ОСОБА_1 не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, внаслідок своєї безвідповідальності, зневажливого ставлення до військової служби, порушуючи встановлений у Збройних силах України порядок проходження військової служби, в порушення своїх статутних обов`язків (передбачених ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України) вчинив недбале ставлення до військової служби, яке виразилось у незаконному припиненні виконання своїх службових обов`язків з військової служби з особистих мотивів потягом 35 днів з 10.04.2023 року до моменту його добровільного повернення до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 15.05.2023 року, тим самим міг підірвати бойову готовність та боєздатність підрозділу, погіршити морально-психологічний стан особового складу та завдати шкоди авторитету керівної ланки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період в Україні настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Так, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який продовжено Указом Президента України від 06.02.2023 р. № 58/2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», отже в Україні настав особливий період, який триває по теперішній час.

Таким чином, солдат ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , займаючи посаду швеця майстерні речового та технічного майна військової частини НОМЕР_1 внаслідок своєї безвідповідальності, зневажливого ставлення до військової служби, в умовах воєнного стану, систематично невиконання своїх службових обов`язків, діючи протиправно, всупереч інтересам служби, в порушення своїх статутних обов`язків, вчинив недбале ставлення військової служби в умовах воєнного стану, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Отже, ОСОБА_1 вчинив правопорушення: передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, вину визнав та з протоколом згоден.

Вивчивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 172-15 КУпАП, недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в особливий період, тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Вина ОСОБА_1 доведена наявними матеріалами: інформацією, зафіксованою у протоколі про адміністративні правопорушення А0593 № 52 від 15.05.2023 року, доданими до протоколу письмовими поясненнями свідків та показами ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, грунтуючись на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного стягнення тощо.

При накладенні стягнення враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому вважаю, що стягнення ОСОБА_1 повинно бути обране у вигляді штрафу.

Відповідно до п.12 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ч.2 ст.172-15, ст. 221, 283, ч.2 ст. 308, 40-1 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП України і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави.

Відповідно до п.12 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.

На підставі ч.2 ст 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби з порушника буде стягнуто подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня її винесення і набирає чинності після закінчення строку на оскарження.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя: А. П. Чуприна