Єдиний унікальний номер 205/7450/23
Номер провадження3/205/3611/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 рік м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління Патрульної Поліції в Дніпропетровській області Департаменту Патрульної поліції, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі,

за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2023 року о 20:00 год., у м. Дніпро, Новокодацький район, вул.. Старий Шлях, буд. 61, водій ОСОБА_1 , керував т.з. FIAT DOBLO д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник Гапонець А.А. не з`явились, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без їх участі.

23.08.2023 року від представника ОСОБА_1 адвоката Гапонець А.А. до суду надійшло клопотання про закриття провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відповідно якого зазначено, що орган (посадова особа) у відповідності до ст.. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ст.. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.. 255 КУпАП. Щодо протоколу серії АДД №513387 від 03.07.2023. Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції №1376 не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої складено протокол. В той же час в при складані протоколу про адміністративне правопорушення допущено виправлення відомостей, а саме: номер будинку в якому проживає свідок. Крім того, відповідно до зазначених у протоколі відомостей щодо відеозаписів з нагрудних боді камер перелічених наступні відео реєстратори: №471437, №471056, №471410. В той же час, як вбачається із долучених у протоколі відомостей, щодо відеозаписів, на них наявні відео з боді камер тільки за №471437, №471410.

Щодо відеозаписів з боді камер працівникам поліції №№471410, 471437. У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого транспортного засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Як вже зазначалось, працівниками поліції був долучений диск з відеозаписами з боді камер лише з відеореєстраторів №№ 471410,471437 (№471056 відсутній).

Переглянувши відеозаписи з боді камер працівників поліції вважають, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад та відсутня подія, які можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне:(відеозапис з боді камери № 471410)

-відеозапис розпочинається 03.07.2023 о 20 год. 42 хв. з того, що працівники поліції їдуть у службовій автівці та приїхавши на місце виклику, виходячи з машини перше, що вони бачать та що зафіксовано на боді камеру - присутність приблизно 8 осіб та чоловіка ( ОСОБА_1 ), який лежить на землі та його тримає інший чоловік.

Відеозапис не містить жодного фіксування, що чоловік ( ОСОБА_1 ) виконує функції водія під час руху транспортного засобу, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Більш того, на відеозаписі взагалі відсутнє зображення будь-якого транспортного засобу.Одразу після прибуття на місце події працівники поліції одягають на ОСОБА_1 кайданки та повідомляють про його затримання.

Одна з відеозапису з боді камер взагалі не вбачається, які самі дії вчинив ОСОБА_1 , що могли стати підставою для його адміністративного затримання та застосування до нього кайданок.

Далі, о 20:43 на відеозаписі працівник поліції зазначає, що «все одно буде складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки він перебуває у стані сп`яніння в громадському місці».

Тобто, жодного обгрунтування щодо наявності ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 зазначено не було.

-о 20:50 чоловік на відеозаписі зазначає, що він побачив чоловіка ( ОСОБА_1 ,), як той переходив дорогу та підійшов до нього. Про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом зазначено взагалі не було;

-о 20:59 на відеозаписі зображено, як працівники патрульної поліції розуміють, що відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння, однак через те, що останній у стані сп`яніння вони зазначають, що мають «скласти матеріали»;

-о 21 год. 04 хв. працівник поліції зазначає, що ОСОБА_1 затриманий, перебуває у кайданках та його не можуть відпустити «оскільки працівники поліції мають скласти протокол про адміністративне затримання, так як вони вже надягнули на ОСОБА_1 кайданки та не складення відповідного протоколу може стати наслідком для працівників поліції з боку прокурора».

-21 год. 08 хв. працівники поліції зазначають про те, що «доказами того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння є покази 8 свідків».

В той же час, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 513387 від 03.07.2023 зазначено відомості лише про одного свідка - ОСОБА_2 .

Крім того, до матеріалів даної справи долучено письмові пояснення одного свідка - ОСОБА_2

- 21 год. 14 хв. Співробітник поліції пояснює ОСОБА_1 , що його затримано через те, що він перебуває в стані алкогольного спяніння у громадському місці.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідо до ст. 266 КУпАП України. У випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, є обов`язковим оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я.Проте жодного направлення на медичний огляд ОСОБА_1 не надали, не роз`яснили порядок проходження огляду на стан сп`яніння, а також наслідки в разі відмови від його проходження, що і підтверджується відеозаписом.

Протокол про адміністративне правопорушення та протокол адміністраивного затримання працівники поліції складали вже у відділенні поліції без рояснення ОСОБА_1 обгрунтування складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та його адміністративного затримання. Весь час ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом. Кірм тоо, ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення по суті правопорушення та підписати протокол, оскільки він відмовився це робити без присутності свого захисника.

(відеозапис з боді камери № 471437)

20 під. 42 хв. на відеозаписі зображено, як чоловік ( ОСОБА_1 ) знаходиться в лежачому стані на дорозі, працівник поліції приїхавши на місце події одразу підіймає його та одягає на нього кайданки та на питання ОСОБА_1 за що йому їх надягають, працівник поліції зазначає: «Тому що….. вчиняєте хуліганські дії, а саме в п`яному вигляді бігаєте та вживаєте нецензурну лайку»;

-20 год. 43 хв. чоловік, який знаходився на місці події, зазначає працівнику поліції про те, що він вийшов з дому та почув, що якийсь транспортний засіб проїхав на великій швидкості. Вийшов він з дому через 5-10 хвилин та побачив чоловіка ( ОСОБА_1 ) який на вулиці з кимось сперечався;

-20 год. 44 хв. чоловік, який йшов з дитиною, зазначив, що бачив, як якийсь транспортний засіб їхав на великій швидкості. Однак, він не бачив хто саме був за кермом такого транспортного засобу, тим паче не бачив що це був чоловік схожий на ОСОБА_1 ;

-20 год. 48 хв. працівник патрульної поліції відходить від місця події та телефонує комусь зазначаючи: «є можливість скласти протокол за ст. 130 КУпАП та що будуть покази свідків, які зможуть це підтвердити і цього буде достатньо».

-20 год. 50 хв. працівник поліції зазначив, що «оскільки будуть покази двох свідків - цього достатньо для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП».

-20 год. 53 хв. чоловік зазначає, що працівників поліції викликали через бійку, а не через те, що якась особа керувала транспортним засобом в стані сп`яніння;

-20 год. 54 хв. працівник поліції зазначає іншому працівнику поліції про необхідність «відвести» якогось чоловіка в сторону, оскільки через те, що він не буде надавати покази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння, інші люди також можуть відмовитись».

-20 год. 57 хв. працівник поліції зазначає, що «в любому випадку ОСОБА_1 «щось буде» оскільки був виклик на 102».

-20 год. 59 хв. жінка зазначає, що не бачила, що саме ОСОБА_1 керував в стані сп`яніння транспортним засобом;

-21 год. 00 хв. працівник поліції диктує свідку, які саме письмові пояснення (якого змісту) вона має надати;

-21 год. 01 хв., чоловік зазначив, що не бачив хто був за кермом транспортного засобу, тим паче, не вказує що це був саме ОСОБА_1 ;

-21 год. 02 хв. чоловік зазначив працівнику поліції, що він не буде надавати пояснення та зазначати про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані сп`яніння, оскільки він цього не бачив та взагалі між ним та ОСОБА_1 виникла дружня бійка та вони вже все між собою вирішили;

-21 год. 04 хв. працівник поліції зазначає, що «по ст. 130 КУпАП не виходить, оскільки є покази лише одного свідка», що людина, яка робила виклик на 102 не виходить на зв`язок. Крім того, працівник поліції зазначає, що він спробує написати все в рапорті.

Щодо рапорту командиру взводу 2 роти 4 батальйону З УПП в Дніпропетровській області ДІЛІ старшого лейтенанту поліції Скляра Р.С. Вважаємо необхідним звернути увагу на неодноразові правові висновки Верховного Суду (наприклад, постанова від 20.05.2020, справі № 524/5741/16-а), а саме, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, оскільки він є службовим (внутрішнім) документом складеним зацікавленою особою - працівником поліції.

Щодо письмових пояснень свідка ОСОБА_2 . Звертаємо увагу суду, що з письмових пояснень свідка ОСОБА_2 захисником встановлено, що зверху бланку пояснень зазначено дату - 03.07.2023, а знизу - 03.07.2022. Дана обставина позбавляє можливості встановити про які саме обставини зазначає свідок та за який саме період, що робить такий доказ неналежним: та недопустимим.Проте пояснення свідка не містять жодного доказового значення. Так свідок зазначає, що «я стояла біля свого будинку № (не зрозуміло, знову виправлення) по вул. Старий Шлях та побачила як тз Fiat, д.н.з. НОМЕР_1 керував по вул. Старий Шлях та повертав на вул. Робітнича - водій перебував в стані алкогольного сп 'яніння, після чого вийшов з тз та почав поводити себе неадекватно, після чого було зроблено виклик на 102».

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом викликалася в судове засідання для надання пояснень щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення свідок ОСОБА_2 , яка двічі поспіль до зали судового засідання не з`явилася, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи не надсилала. Проте на тел.., який був зазначений в письмових поясненнях ОСОБА_2 , за її особистим підписом, був зроблений виклик, відповідно телефонограмі від 11.10.2023 року, свідок ОСОБА_2 зазначила, що вона не знає хто такий ОСОБА_1 , вона не знає з приводу чого вона може бути свідком, та взагалі, її дитина зі зламаним пальцем руки, тому вона має можливості приходити на засідання.

Окрім того, судом зроблено запит до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про направлення на адресу суду відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУрАР , у зв`язку із тим, що у протоколі зазначені відеозаписі з нагрудного відео реєстратора: 471437, 471056, 471410. Проте долучені були лише 471437, 471410. Відповідно відповіді Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області було зазначено, про відсутність запису з нагрудного відео реєстратора № 471056, у зв`язку з закінченням строку зберігання, який становить 30 діб (а.с. 55).

Дослідивши матеріали справи, відеозаписи, встановивши обставини події, суд приходить до наступних висновків.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6Конвенціїпрозахист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Пропрактику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Частина 1статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 в редакції, чинній на час складання протоколу, встановлює, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 513387 від 03.07.2023 року відносно ОСОБА_1 зазначено про порушення ним вимог частини 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доказуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом та факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для застосування відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП , потрібно доказати обидва факти у їх одночасній сукупності.

Процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного сп`яніння визначена інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103.

Згідно з п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І Інструкції).

Також, згідно з п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №513387 від 03.07.2023 року зазначено, що 03 липня 2023 року о 20:00 год., у м. Дніпро, Новокодацький район, вул.. Старий Шлях, буд. 61, водій ОСОБА_1 , керував т.з. FIAT DOBLO д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, однак суть вказаного адміністративного правопорушення не відповідає встановленим судом обставинам. При цьому, твердження ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував транспортним засобом, знаходять своє підтвердження матеріалами справи.

Працівниками поліції не представлено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом при зазначених в протоколі обставинах. Матеріалами справи про адміністративне правопорушення жодним чином не спростовуються пояснення ОСОБА_1 (які також викладені в письмовому клопотанні від представника ОСОБА_3 ) про те, що він не керував транспортним засобом при зазначених вище обставинах.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З огляду на положення п. 1.10 ПДР України та диспозицію ст. 130 КУпАП, в даній ситуації ОСОБА_1 неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи та відеозапис не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що засвідчує факт вчинення правопорушення, та є одним з основних джерел доказів, тому, він повинен бути складений з дотриманням норм чинного законодавства.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі, в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до статті 251 КУпАП можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, представник ОСОБА_1 - адвоката Гапонець А.А. в письмових поясненнях зазначав, що не керував транспортним засобом 03.07.2023 року о 20:00 год. у м. Дніпрі, вул.. Старий Шлях, біля буд. 61.

В п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті", міститься роз`яснення що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З оглянутого відеозапису та з письмових пояснень представника ОСОБА_1 - адвоката Гапонець А.А. не випливає, що останній керував транспортним засобом у вказаних в протоколі час і місці у стані алкогольного сп`яніння.

Судом було використано всі можливості для встановлення всіх обставин по справі, для надання пояснень судом викликався поліцейський, який склав зазначений протокол, викликалась свідок ОСОБА_2 , для з`ясування всіх обставин по справі, але з невідомих суду причин, ні поліцейський ні свідок до суду не з`явились.

Крім того, у письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 , зверху бланку пояснень зазначено дату - 03.07.2023, а знизу - 03.07.2022. Дана обставина позбавляє суд можливості встановити про які саме обставини зазначає свідок та за який саме період.

Відтак відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не збігаються з доказами, які містяться у матеріалах справи. В цьому контексті пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Гапонець А.А. є слушними і переконливими. Доказів збоку поліцейських щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом FIAT DOBLO д.н.з. НОМЕР_1 , 03.07.2023 року о 20:00 год. у м. Дніпрі, вул.. Старий Шлях, біля буд. 61, з ознаками алкогольного сп`яніння, не надано.

Суд критично ставиться до рапорту працівника поліції, в якому зазначено, що 03.07.2023 року о 19:25 год. був виклик на 102, про те що за адресою: м. Дніпро, вул.. Старий Шлях їздить транспортний засіб FIAT DOBLO д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого в стані алкогольного сп`яніння, одягнутий в чорну футболку, шорти. Після прибуття на місце працівників поліції, було виявлено гр.. ОСОБА_1 , 1995 р.н. в стані алкогольного сп`яніння, свідок ОСОБА_2 дала пояснення, що стала свідком як гр.. ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані сп`яніння, далі поліцейськими було виявлено травми обличчя гр.. ОСОБА_1 . У зв`язку з запахом із порожнини рота, нестійкою ходою, було запропоновано пройти мед. огляд на стан сп`яніння, проте від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу останній відмовився, оскільки оглянутими відеозаписами (містяться в матеріалах справи), які додані працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, не підтверджується факт керування гр.. ОСОБА_1 транспортним засобом, а тільки зафіксовано певна кількість людей, спілкування поліцейських та ОСОБА_1 а також інших невстановлених осіб. Відеофіксація щодо надання показів свідком ОСОБА_2 відсутня.

Окрім того, в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року № 489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Крім того, слушними є доводи представника ОСОБА_1 - адвоката Гапонець А.А. про те, що поліцейськими йому не були роз`ясненні його права.

Так, за приписами ч. 4ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Зокрема особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

На відеозаписі відсутній запис про роз`яснення поліцейським прав, передбачених ст. 268 КУпАП .

З огляду на викладене, суд вважає, що посадові особи, зокрема працівники поліції не дотримали вимог Закону щодо поінформованості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо її прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також щодо суті вчиненого правопорушення та наслідків.

Отже, зміст викладених обставин адміністративних правопорушень у протоколі не узгоджується із сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час судового засідання.

Також матеріали справи не містять направлення ОСОБА_1 , відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 130 КУпАП на підставі п. 2.5 ПДР, в медичний заклад на проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, відповідно до п. 7 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

В порушення вищезазначених вимог, поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №513387 від 03.07.2023 року відносно ОСОБА_1 допущено виправлення відомостей та внесення додаткових записів, а саме: виправлений номер будинку в якому проживає свідок та дописано свідка.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі " Авшарпроти Туреччини" (Avsarv.Turkey),п. 282),доказування, зокрема, має випливатиіз сукупності ознак чине спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак неможна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у праві N 5-рп/2015 визначено, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього події і складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 245, 266, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н.О. Бізяєва