Справа № 579/161/21
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2023 року м.Кролевець

Суддя Кролевецького районного суду Сумської області Придатко В.М., розглянувши подання Конотопського районного сектору № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Сумській області про наявність підстав що унеможливлюють виконання адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на якого 03.03.2021 року постановою Кролевецького районного суду накладено стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт за порушення ст.183-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

До Кролевецького районного суду Сумської області надійшло подання Конотопського РС № 2 філії ДУ "Центр пробації" в Сумській області (далі - Конотопський РС № 2 з питань пробації) про наявність підстав що унеможливлюють виконання адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт стосовно ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні Конотопського РС №2 з питань пробації перебуває постанова Кролевецького районного суду від 03 березня 2021 року.

29.03.2021 року до Конотопського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області надійшла на виконання постанова Кролевецького районного суду Сумської області про накладення адміністративного стягнення на гр. ОСОБА_1 у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. Цього ж дня за адресою місця його проживання, а саме вул. Ярмаркова, 43, м. Кролевець, було надіслано виклик для явки до Конотопського районного сектору № 2 на 02.04.2021, але він за викликом не з`явився.

Згідно отриманої інформації відносно ОСОБА_1 було відкрите кримінальне провадження за ч.2 ст.289 КК України. Ухвалою Кролевецького районного суду від 22.03.2021 р. щодо підозрюваного ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.05.2021 р. Ухвалою Кролевецького районного суду від 11.05.2021 р, щодо підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.07.2021 р. включно. Ухвалою Кролевецького районного суду від 24.06.2021 р, щодо підозрюваного ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.08.2021 р. включно. Ухвалою Кролевецького районного суду від 10.08.2021 р. щодо підозрюваного ОСОБА_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.10.2021 р. включно. Ухвалою Кролевецького районного суду від 29.09.2021 р. щодо підозрюваного ОСОБА_1 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.11.2021 р. включно. Вироком Кролевецького районного суду від 15.11.2021 р. ОСОБА_1 засуджений за ч.1 ст. 126, ч.3 ст.185, ч. 2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 6 р. позбавлення волі без конфіскації майна.

20.01.2022 р. до Конотопського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області надійшла інформація з ДУ «Сумський СІЗО» про те, що ОСОБА_1 з 22.03.2021 р. перебуває в даній установі. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21.04.2022 р. вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 15.11.2021 р. щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Відповідно до розділу ХІІ п.13.13 Наказу Мін`юсту "Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у виді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робії" № 474/50 від 19.03.2013 року, якщо після встановлення місця проживання порушника з`ясовано, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду (судді), уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови. Згідно п.13.14 усі питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно до статті 304 КУпАП, вирішуються судом, який виніс постанову.

У судове засідання представник Конотопського РС № 2 з питань пробації Пата О.М. не прибув, згідно з поданою заявою просив судове засідання провести без його участі, подання підтримав.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Розглянувши матеріали подання Конотопського РС № 2 з питань пробації, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 03 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин (а.с. 18). Вказана постанова набрала законної сили і направлена на виконання 18 березня 2021 року.

Вироком Кролевецького районного суду від 15.11.2021 р. ОСОБА_1 засуджений за ч.1 ст. 126, ч.3 ст.185, ч. 2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 6 р. позбавлення волі без конфіскації майна (а.о/с.24-34).

Згідно з вимогами ст. 325-1 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили.

Порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт передбачений статтею 325-1 КУпАП та детально регламентований Порядком виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 474/5 від 19.03.2013 року (далі - Порядок).

Так, згідно п. 11.1 Порядку - виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

В силу статей 304, 305 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову. Контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 5.1 Порядку - однією з підстав припинення виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт та зняття правопорушника з обліку є наявність підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду, після отримання відповідного судового рішення.

Згідно ч.3 ст. 321-1 КУпАП, у разі втрати працездатності, призову на строкову військову службу, взяття під варту, засудження до кримінального покарання у виді позбавлення або обмеження волі, або якщо невідоме місцезнаходження особи, постановою суду (судді) за поданням органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, громадські роботи замінюються штрафом, розмір якого визначається з розрахунку, що чотири години не відбутих громадських робіт дорівнюють одному неоподаткованому мінімуму доходів громадян.

За ч.2 ст. 321-4 КУпАП, заміна громадських робіт штрафом застосовується за умови, що санкція статті, за якою на порушника накладено адміністративне стягнення, передбачає можливість застосування штрафу.

В той же час застосувати аналогію даної норми неможливо, оскільки санкція ч. 1 ст.183-1 КУпАП не містить такого покарання як штраф.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів У країни, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Системний аналіз основних положень КУпАП, в тому числі і розділу V, дає суду підстави для висновку, що незважаючи на власну назву ст. 303 законодавством України не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання, що в свою чергу необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси осіб, які притягнуті до адміністративної відповідальності та взагалі нівелює завдання КУпАП і зводить нанівець певні засади судочинства, які закріплені у ст. 1, 7, 39, 245, 246, 268, 298, 300, 303, 305 і 326 КУпАП; розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»; ст. 3, 24, 55, 124, 129, 129-1 Конституції України.

Таким чином, законодавець залишив поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, залишивши цим самим за відповідними органами (посадовими особами), уповноваженими забезпечувати виконання таких рішень, право на власний розсуд визначати ці строки.

При цьому, фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у межах КУпАП можливе лише за наявності обставин, зазначених у п. 5 (видання акту амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення), 6 (скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність) і 9 (смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі) ст. 247 цього Кодексу, при наявності яких орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання (ст. 302).

Однак вказана норма має іншу правову природу і не кореспондується зі строками виконання постанов про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт, а тому у даному конкретному випадку застосована бути не може.

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такою нормою у КК є ст. 80, яка регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості; 3) 5 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 5 років за тяжкий злочин; 4) 10 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 10 років за особливо тяжкий злочин; 5) 15 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3 і 4 ст. 80 КК).

Враховуючи наведене, суддя вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення адміністративного стягнення не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом 2 років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 відбуває покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим неможливо виконати суспільно корисні роботи, суд вважає за можливе припинити виконання постанови Кролевецького районного суду Сумської області від 03 березня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 годин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.298, 304 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Подання Конотопського районного сектору №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Сумській області - задовольнити.

Припинити подальше виконання постанови Кролевецького районного суду Сумської області від 03 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді 120 (ста двадцяти) годин суспільно корисних робіт, у зв`язку з наявністю підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду, після отримання відповідного судового рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В. М. Придатко