Провадження № 3/761/7872/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Слободянюк Павло Леонідович, за участі секретаря судового засідання Власенко В.С., захисника Сіренка М.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

У С Т А Н О В И В:

29 вересня 2023 року, о 18 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_1 , за адресою: м. Київ, вул. Щусєва, 44/1, всупереч п. 2.9а Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом Opel Vivaro (державний номер НОМЕР_1 ) у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, при цьому пояснив, що 29 вересня 2023 року зранку він передав ключі від транспортного засобу Opel Vivaro (державний номер НОМЕР_1 ) особі на ім`я « ОСОБА_2 », який мав транспортувати автомобіль до СТО. Після обіду автомобіль мали привезти в район вул. Тираспольської. Разом з тим, автомобіль привіз працівник СТО - ОСОБА_3 до станції метро «Сирець». В подальшому при зустрічі ОСОБА_3 передав йому ключі та, оскільки транспортний засіб знаходився поза межами видимості, повідомив, що автомобіль знаходиться біля станції метро «Сирець». О 18 годині 50 хвилин цього ж дня він дійсно сидів на місці водія в автомобілі Opel Vivaro (державний номер НОМЕР_1 ), однак не керував ним. Рух автомобіля допустив неумисно шляхом випадкового натискання на педаль зчеплення, а тому вважає, що автомобілем він не керував.

Захисник Сіренко М.Ю. в ході судового розгляду адміністративних матеріалів просив закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Так, на думку захисника, керування автомобілем полягає у вчиненні умисних дій, спрямованих на керований рух транспортного засобу, а отже в даному контексті ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу.

Частиною першою ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП, складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП віднесено до компетенції органів внутрішніх справ, які на виконання вимог ст. 256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі наявності ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або ознак перебування особи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, а також незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, щодо проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вина ОСОБА_1 підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2023 року серії ААД №031219, роздруківкою приладу «Drager Alkotest 6820», згідно з якої результати тестування на предмет ступеню алкогольного сп`яніння складають 1.07 проміле, відеозаписом з бодікамери, доданим до матеріалів, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, іншими матеріалами, долученими до протоколу, що у своїй сукупності свідчить про порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР України.

Що стосується доводів сторони захисту в частині оспорювання факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом через здійснення останнім саме неумисних дій, то суд вважає необхідним зазначити таке.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу, його зупинки. Отже, керуванням транспортним засобом є дії особи, що призводять до переміщення у просторі такого транспортного засобу своїм ходом або шляхом буксирування.

В даній ситуації, суд, досліджуючи відеозапис з бодікамери, доданий до матеріалів, встановив, що ОСОБА_1 перебував на місці водія автомобіля Opel Vivaro. Крім того, з даного відеозапису вбачається, що у автомобіля Opel Vivaro (на початку відеозапису) світяться габаритні вогні та панель приладів, запущений мотор (на відеозаписі зафіксовано прохання працівника поліції вимкнути двигун), що свідчить про готовність такого транспортного засобу до приведення у рух. Більше того, на відеозаписі зафіксовано і сам момент початку руху та зупинки транспортного засобу Opel Vivaro, керування яким здійснював ОСОБА_1 .

В даному аспекті суд звертає увагу, що навіть за умови самовільного руху транспортного засобу внаслідок неумисного вчинення певних технічних дій, що призвели до такого руху, дії щодо його зупинки були вчинені водієм ОСОБА_1 умисно.

Разом з тим, суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 в контексті доказу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Так, свідок ОСОБА_3 повідомив, що 29 вересня 2023 року вранці ОСОБА_1 привіз автомобіль до СТО, ключі від якого залишив начальнику СТО. Після того, як автомобіль був відремонтований, він привіз його в район станції метро «Сирець», де зустрівся із ОСОБА_1 та віддав останньому ключі від автомобіля, при цьому автомобіль знаходився недалеко від місця зустрічі (візуально споглядався).

Отже, в даному конкретному випадку ОСОБА_3 не повідомив суду будь-яких відомостей, які б мали пряме чи опосередковане значення для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Водночас, беручи до увагу істотну розбіжність між поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з приводу подій, що мали місце 29 вересня 2023 року ( ОСОБА_1 перед отриманням судом пояснень від свідка ОСОБА_3 наполягав, що він не бачив, де ОСОБА_3 залишив автомобіль), суд дійшов висновку, що такі дії ОСОБА_1 є спробою введення суду в оману з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Отже, проаналізовані докази очевидно підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення та його наслідки, дані про особу ОСОБА_1 , його відношення до скоєного та майновий стан останнього.

Керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір, що становить 536 грн. 80 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Павло Слободянюк