КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/824/3765/2023
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 жовтня 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Краковного І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Краковного І.В. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2023 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Як встановлено постановою судді 10.06.2023 року о 23 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «KIAFORTE» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по б-ру Академіка Вернадського (біля проспекту Перемоги, 114/2), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Краковний І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2023 року у справі № 759/11351/23, скасувати, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі, апелянт зазначає про те, що він категорично не погоджується з постановою суду першої інстанції, оскільки під час розгляду справи, судом було суттєво порушено норми матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Посилаючись на положення ст.ст. 7, 245, 252, 280 КУпАП, захисник вважає, що в порушення вказаних норм, судом не вирішено питання та не взяті до уваги порушення щодо неправильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що призвело до неналежного та не всебічного розгляду справи.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо зупинки транспортного засобу, причини зупинки, а також не встановлено саме факт керування автомобілем ОСОБА_1 . При цьому, на думку захисника, перебування за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, особи в нетверезому стані, не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

З урахуванням цих та інших доводів, апелянт вважає, що доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не встановлено, а докази, зазначені в протоколі не підтверджують її вини, що відповідно до вимог п. 1 ст. 247 цього Кодексу, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Краковного І.В., які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а також доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, обґрунтовуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя Поплавська О.В., дослідивши матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної камери поліцейського, послалась на те, що наведені докази є такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, оскільки він відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а тому в його діях наявні подія та склад зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Разом з тим, таке обґрунтування судового рішення, так само як і докази, зібрані по справі, на які суддя послалась у своїй постанові, не дають підстав для висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, з огляду на таке.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказана норма дійсно передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкістьреакції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП та п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 023372 від 10 червня 2023 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , так само як і відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки вони не містять об`єктивної та достовірної інформації про те, що саме ОСОБА_1 , перед тим, як йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом «KIA FORTE» д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням тих обставини, що поліцейські не зупиняли вказаний транспортний засіб з дотриманням вимог, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а виявили його за вказаною у протоколі адресою, після того, як цей автомобіль потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, інформація про яку надійшла на службу «102».

При цьому, наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та наведеними в оскаржуваній постанові доказами, не спростовані пояснення ОСОБА_1 , а також свідків, які знаходилися в автомобілі про те, що вказаним автомобілем керувала інша особа, як драйвер, яка після ДТП втекла з місця пригоди, до приїзду поліцейських.

Що ж стосується посилання в оскаржуваній постанові на критичне ставлення до показань ОСОБА_3 та свідків, з огляду на те, що наведений ними розвиток подій, який передував ДТП, є алогічним і малореалістичним та, на думку суду, вигаданим друзями з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, то така оцінка доказів не може бути визнана обґрунтованою, оскільки вина ґрунтується лише на припущеннях, а не на будь-яких конкретних фактах, які були встановлені у передбачений законом спосіб та надані суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення.

Більш того, як вбачається зі змісту відеозапису, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, на заперечення ОСОБА_3 щодо того, що він не керував транспортним засобом, поліцейський повідомив про те, що є свідок, який бачив, що саме ОСОБА_3 керував транспортним засобом і що цей свідок напише письмові пояснення, які будуть долучені до матеріалів справи, проте будь-які дані про цього свідка, так само як і його пояснення в матеріалах справи відсутні, що дає суду апеляційної підстави сумніватися не лише в наявності такого свідка, а й в наявності доказів того, що ОСОБА_3 , як водій транспортного засобу, відповідно до вимог закону, підлягав огляду на стан алкогольного сп`яніння у разі наявності у поліцейського підстав вважати, що він перебуває у такому стані.

До цього слід також додати те, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів, у тому числі, які підтверджують факт керування особою транспортним засобом, у разі наявності підстав для її притягнення до адміністративної відповідальності за будь-які дії, передбачені ч. 1 ст. 130 цього Кодексу, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, тобто на поліцейського.

Проте, як вже зазначалось вище, такі докази в матеріалах справи щодо ОСОБА_3 відсутні і суду вони не надавались.

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували вину останньогоу вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання в оскаржуваній постанові на досліджені в судовому засіданні докази, без їх належного аналізу та оцінки, яка б відповідала вимогам ст. 252 цього Кодексу, не може служити підставою для визнання цієї постанови законною та обґрунтованою.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Краковного І.В. підлягаєзадоволенню, а постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2023 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі щодо ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Краковного І.В. задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 липня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Поплавська О.В.