Справа № 643/2083/23
Провадження № 3/643/1502/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

1. Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними

11.03.2023 о 14-47 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia A5», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-ту Льва Ландау, буд. 187-Б в м. Харкові, при перестроюванні з крайньої правої смуги руху в ліву (середню) смугу, по якій рухався автомобіль «Toyota Corolla» 9221, не подав сигнал покажчика лівого повороту, не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та змусив водія автомобіля «Toyota Corolla» 9221 різко гальмувати, змінювати напрямок руху та подавати звуковий сигнал, щоб уникнути зіткнення, чим спричинив створення аварійної обстановки.

2. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 122 КУпАП як порушення безпечного інтервалу та правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме примусило інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху та вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки та безпеки інших громадян.

3. Позиція учасників справи

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Царьов Р.В. у судовому засіданні 23.05.2023 заперечували вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище правопорушення. Показали, що ОСОБА_1 рухався у крайній правій смузі руху, не середню смугу руху не виїжджав, будь-яких перешкод для руху автомобіля «Toyota Corolla» не створював, дотримувався безпечної швидкості руху, інтервалу та дистанції.

Захисник Царьов Р.В. 17.04.2023 надав письмові заперечення щодо складеного протоколу, в яких просив закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Співробітник Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області Плетинський А.В., допитаний у судовому засіданні 23.05.2023 у якості свідка, пояснив, що разом із ОСОБА_2 та командиром рухався у службовому автомобілі «Toyota Corolla» у середній смузі руху. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався в попутному напрямку в крайній правій смузі руху. На смузі руху автомобіля ОСОБА_1 попереду був встановлений бетонний блок, з метою об`їзду якого ОСОБА_1 прискорився та перестроївся в середню смугу, по якій рухався автомобіль «Toyota Corolla». З метою уникнення зіткнення, водій автомобіля «Toyota Corolla» був вимушений здійснити маневр перестроювання ліворуч. При перестроюванні ліворуч в середню смугу руху, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не увімкнув покажчик лівого повороту.

Співробітник Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області Солошенко І.М., допитаний у судовому засіданні 23.05.2023 у якості свідка, пояснив, що разом із ОСОБА_3 та командиром рухався у службовому автомобілі «Toyota Corolla» у середній смузі руху. Їх автомобіль випереджав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку в крайній правій смузі руху. На смузі руху автомобіля ОСОБА_1 попереду був встановлений бетонний блок, з метою об`їзду якого ОСОБА_1 прискорився та перестроївся в середню смугу руху, по якій рухався автомобіль «Toyota Corolla». У зв`язку із виїздом автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на середню смугу руху, по якій рухався автомобіль «Toyota Corolla», водій останнього був вимушений різко змінювати напрямок руху. Перед об`їздом перешкоди водій ОСОБА_1 повинен був увімкнути світовий покажчик повороту, проте цього не зробив.

На уточнюючі запитання захисника свідок ОСОБА_2 показав, що за кермом автомобіля «Toyota Corolla» перебував він або його напарник ОСОБА_3 . Хто саме з них, він на даний час не пам`ятає. Командир їх екіпажу перебував на задньому сидінні. Схема місця ДТП не складалась, ширину смуги руху він не знає. Він спостерігав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 боковим зором. Також ОСОБА_2 показав, що особисто спостерігав, як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїхав на середню смугу руху лівою частиною транспортного засобу, здійснюючи об`їзд перешкоди, та упевнений у вказаній обставині.

Після відтворення відеозапису в присутності свідків, останні пояснили, що протокол про адміністративне правопорушення складений з приводу подій, які відбувались під час проїзду першого бетонного блоку.

4. Застосовне законодавство

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 10.3 Правил дорожнього руху України (ПДР), у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Відповідно до п.п. «б» п. 9.2. ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно п. 1.10. ПДР безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

5. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 078726 від 11.03.2023, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- вказаними вище поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні 23.05.2023;

- даними письмових пояснень ОСОБА_3 від 11.03.2023, згідно яких ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин, а водій автомобіля «Toyota Corolla» внаслідок дій ОСОБА_1 був вимушений різко гальмувати, змінювати напрямок руху та подавати звуковий сигнал, щоб уникнути ДТП;

- даними рапорту ОСОБА_2 від 11.03.2023, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин, а водій автомобіля «Toyota Corolla» внаслідок дій ОСОБА_1 був вимушений різко гальмувати, змінювати напрямок руху та подавати звуковий сигнал;

- даними відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого убачається, що він здійснений на відеореєстратор, розташований у автомобілі патрульної поліції. На відеозапису зафіксовано, що автомобіль патрульної поліції рухається у середній смузі руху по дорозі, яка має три смуги руху в одному напрямку. Праворуч від автомобіля патрульної поліції, у крайній правій смузі руху попутного напрямку, перед автомобілем патрульної поліції рухається вказаний вище автомобіль «Skoda Octavia A5». Автомобіль патрульної поліції здійснює випередження автомобіля «Skoda Octavia A5» (секунди відеозапису 0-4). Згідно відеозапису, на крайній правій смузі, по якій рухається автомобіль «Skoda Octavia A5», перпендикулярно смузі руху розташований бетонний блок. Потім, у момент проїзду бетонного блоку, автомобіль «Skoda Octavia A5» здійснює випередження автомобіля патрульної поліції, при цьому останній здійснює маневр зміни напрямку руху ліворуч (секунди запису 7-9).

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище правопорушення та факт порушення ним вимог п. 10.3, п.п. «б» п. 9.2. ПДР.

6. Мотиви неврахування аргументів захисника

6.1. Аргументи захисника

Зазначені в протоколі обставини спростовуються даними відеозапису.

Позиція суду

З відеозапису вбачається, що в момент часу, коли автомобіль ОСОБА_1 проїжджає між бетонним блоком та автомобілем патрульної поліції, останній здійснює маневр незначного перестроювання ліворуч. Оцінюючи в сукупності вказану обставину, дані щодо розташування на дорозі транспортних засобів та бетонного блоку, показання працівників поліції, які надавались за процедурою допиту свідків, тобто з попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а також інші зібрані у справі докази, суд вважає доведеним факт створення автомобілем під керуванням ОСОБА_1 аварійної обстановки під час виконання маневру об`їзду бетонного блоку.

6.2. Аргументи захисника

Працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення щодо події, безпосередніми учасниками якої були.

Позиція суду

Чинне законодавство України не містить норм, які б забороняли співробітникам поліції складати матеріали про адміністративне правопорушення щодо подій, учасниками та очевидцями яких вони були.

Згідно п. 1.10. ПДР дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, загиблих або поранених не має, матеріальні збитки не завдані.

Крім того, суд враховує, що працівники поліції не розглядали справу про адміністративне правопорушення, тобто не вирішували питання щодо винуватості ОСОБА_1 , а лише здійснили збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє доводи захисника щодо відсутності у працівників поліції, які оформлювали матеріали про адміністративне правопорушення, повноважень на складення протоколу про адміністративне правопорушення та збирання відповідних доказів.

6.3. Аргументи захисника

Працівники поліції не склали схему дорожньо-транспортної пригоди, яка б надала можливість побачити відповідні розміри ширини проїзної частини та смуг руху.

Позиція суду

Загальні вимоги щодо додатків до протоколу про адміністративне правопорушення визначені п. 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015. Вказаними нормами не передбачено обов`язкове складення та долучення до протоколу схеми дорожньо-транспортної пригоди.

Виходячи з п. 1 розділу ІХ вказаної Інструкції, схема місця ДТП складається у разі оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто у разі виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

В даній справі дорожньо-транспортна пригода не сталась, у зв`язку з чим у співробітників поліції були відсутні підстави для оформлення схеми місця ДТП.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє вказані доводи захисника.

6.4. Аргументи захисника

Протокол про адміністративне правопорушення не містить інформації щодо потерпілого, що свідчить про необхідність закриття провадження у справі.

Позиція суду

Згідно ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Судом встановлено, що внаслідок правопорушення фізичної або майнової шкоди будь-яким особам не завдано. Матеріали справи не містять даних щодо спричинення співробітникам поліції моральної шкоди. Під час надання пояснень у суді співробітники поліції також не зазначали на спричиненні їм моральної шкоди внаслідок вказаних вище подій.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для закриття провадження у справі з мотивів відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення даних щодо потерпілого.

6.5. Аргументи захисника

Письмові пояснення ОСОБА_3 від 11.03.2023 в порушення вимог п. 2.4.9. Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 747 від 23.08.2012, не мають відмітки проходження реєстрації та візи посадової особи, якій його адресовано, що свідчить про отримання вказаного документу незаконним шляхом.

Позиція суду

Згідно п. 2.4.9. вказаної Інструкції, працівникам органів внутрішніх справ незалежно від їх службового становища забороняється приймати для виконання незареєстровані в підрозділах документального забезпечення документи (крім випадків, передбачених п.п. 2.4.6, 2.4.7 Інструкції).

Вказані пояснення не приймались працівниками органів внутрішніх справи для виконання та вжиття будь-яких заходів реагування, а були направлені до суду в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що судом отримані особисті пояснення ОСОБА_3 , надані за процедурою допиту свідків, у зв`язку з чим висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 ґрунтується як на особистих поясненнях ОСОБА_3 , так і на його письмових поясненнях, які узгоджуються між собою, доповнюють один одного, є стабільними та послідовними.

6.6. Аргументи захисника

Рапорт Солошенко І.М. не може бути доказом вини ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а.

Позиція суду

У п. 55 вказаної Постанови зазначено, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Таким чином, Верховний Суд у вказаній постанові не зазначав на очевидній недопустимості такого доказу, як рапорт співробітника поліції, а висловив позицію щодо недостатності вказаного рапорту для однозначних висновків про винуватість особи за умови, що відсутні будь-які інші докази правопорушення.

Повертаючись до обставин даної справи, суд констатує, що рапорт співробітника поліції не є єдиним доказом правопорушення. Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 ґрунтується на сукупності досліджених судом доказів, у тому числі показаннях двох свідків, які були очевидцями правопорушення, та об`єктивних даних відеозапису.

Крім того, оцінюючи вказані вище доводи захисника щодо недопустимості зібраних у справі доказів (протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень та рапорту працівників поліції), суд зауважує на такому.

Положеннями КУпАП не встановлено правил оцінки доказів у справах про адміністративні правопорушення, критеріїв їх належності, допустимості тощо.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

Суд враховує, що стандарт доказування у кримінальних справах є найвищим, тобто таким, що передбачає максимальні вимоги до належності та допустимості доказів.

Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе під час вирішення даної справи враховувати загальні підходи до оцінки допустимості доказів, сформовані Верховним Судом під час розгляду кримінальних проваджень.

Як вбачається висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, постанови Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, від 04.10.2022 у справі № 295/3910/18).

Захисник, висловлюючи вказані вище доводи, не обґрунтував, яким чином були порушені права і свободи ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Позиція сторони захисту по суті зводиться до формального заперечення допустимості доказів, наданих співробітниками поліції. При цьому захисником не зазначено, які саме права і свободи ОСОБА_1 було порушено і в чому це виражалося.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє доводи захисника щодо недопустимості доказів, наданих співробітниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 .

6.7. Аргументи захисника

Автомобіль патрульної поліції повинен був надати перевагу в русі автомобілю ОСОБА_1 , оскільки останній рухався в крайній правій смузі руху.

Позиція суду

Оскільки ОСОБА_1 , здійснюючи об`їзд перешкоди у вигляді бетонного блоку, перестоювався з крайньої правої смуги руху в середню, по якій рухався автомобіль патрульної поліції, то згідно положень п. 10.3 ПДР саме ОСОБА_1 повинен був дати дорогу транспортному засобу співробітників поліції.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє вказані доводи захисника.

7. Накладення стягнення

Керуючись ст. 33-35 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 536,80 грн., які підлягають стягненню з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1445,00 грн. (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов