БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 3-зв/356/6/23
Справа № 356/812/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 Березанський міський суд Київської області у складі судді Дудар Т.В., розглянувши заяву судді Березанського міського суду Київської області Капшученко Ірини Олексіївни про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2023 до канцелярії Березанського міського суду Київської області надійшла заява судді Капшученко І.О. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Заява про самовідвід судді обґрунтована тим, що до Березанського міського суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023 головуючим суддею по вказаній судовій справі визначено суддю Лялика Р.М.

25.10.2023 суддею Березанського міського суду Київської області Ляликом Р.М. заявлено самовідвід у вказаній вище справі, який постановою Березанського міського суду Київської області від 06.11.2023 було задоволено.

Розпорядженням керівника апарату суду Семенчука А. від 09.11.2023 № 110 призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи у зв`язку із задоволенням заяви судді Лялика Р.М. про самовідвід.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2023 головуючим суддею по вказаній судовій справі визначено суддю Капшученко І.О.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 550708 від 17.10.2023, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності в даній справі, є ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , яка згідно з наявною в матеріалах справи копією наказу від 27.03.2019 № 12/к/к, з 27.03.2019 працює на посаді архіваріуса Березанського міського суду Київської області.

Разом з тим, головуючий суддя по справі ОСОБА_3 є суддею Березанського міського суду Київської області.

Наявність службових відносин між посадовими особами протягом тривалого часу є обставиною, яка може викликати в учасників провадження чи іншого стороннього спостерігача враження необ`єктивності та упередженості головуючого судді про розгляді справи, а відтак в майбутньому стати причиною сумнівів у справедливості та законності судового рішення та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий судовий розгляд справи стосовно неї незалежним та безстороннім судом.

За таких обставин, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суддя Капшученко І.О. вважає за неможливе брати участь у розгляді даної справи про адміністративне правопорушення з метою уникнення створення об`єктивних підстав вважати про можливу наявність певної особистої заінтересованості або упередженості судді, а також сумнівів в можливості ухвалення суддею об`єктивного та справедливого рішення у справі. Відтак, суддя Капшученко І.О. заявила самовідвід.

Суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І.О. через канцелярію суду 23.11.2023 подала заяву, у якій зазначила, що не бажає давати пояснень у судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України, заяву про самовідвід підтримує, просить розглянути без її участі (а.с. 8).

Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності судді Березанського міського суду Київської області Капшученко І.О., зважаючи на те, що відповідно до ст. 81 КПК України її неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду питання про самовідвід.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду заяви про самовідвід судді (а.с. 7).

Дослідивши матеріали заяви про самовідвід, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023 головуючим суддею по вказаній судовій справі визначено суддю Лялика Р.М.

25.10.2023 суддею Березанського міського суду Київської області Ляликом Р.М. заявлено самовідвід у вказаній вище справі, який постановою Березанського міського суду Київської області від 06.11.2023 було задоволено.

Розпорядженням керівника апарату суду Семенчука А. від 09.11.2023 № 110 призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи у зв`язку із задоволенням заяви судді Лялика Р.М. про самовідвід.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2023 головуючим суддею по вказаній судовій справі визначено суддю Капшученко І.О.

15.11.2023 суддя Капшученко І.О. заявила самовідвід у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП, мотивований тим, що, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 550708 від 17.10.2023, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності в даній справі є ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , яка згідно з наявною в матеріалах справи копії наказу від 27.03.2019 № 13/к/к, з 27.03.2019 працює на посаді архіваріуса Березанського міського суду Київської області.

Разом з тим, головуючий суддя по справі ОСОБА_3 є суддею Березанського міського суду Київської області.

Наявність службових відносин між посадовими особами протягом тривалого часу є обставиною, яка може викликати в учасників провадження чи іншого стороннього спостерігача враження необ`єктивності та упередженості головуючого судді про розгляді справи, а відтак в майбутньому стати причиною сумнівів у справедливості та законності судового рішення та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий судовий розгляд справи стосовно неї незалежним та безстороннім судом.

Із заяви про самовідвід судді вбачається, що як на правову підставу для самовідводу вона посилається на те, що суддя не може брати участь у провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у її неупередженості, тобто, на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 2 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим кодексом та іншими законами України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які регулюють підстави, порядок та процедуру розгляду заяви судді про самовідвід.

Однак, у пункті 4 рішення № 34 Ради суддів України від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Враховуючи вказане, практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою, з огляду на каральну мету стягнень у виді штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008, заява N 7460/03, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, заява № 16347/02), вважаю доцільним та необхідним врегулювання питання про самовідвід за аналогією закону, а саме з урахуванням положень Кримінального процесуального кодексу України.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява № 4785/02, рішення від 10.12.1999, п. 66), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Термін «безсторонність» характеризує нейтральність судді щодо сторін у справі.

За змістом статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 1 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ (черговим) з`їздом суддів України 22.02.2013, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною (ст. 3 Кодексу суддівської етики).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Згідно зі ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мікалефф проти Мальти» (Micallef v Malta, заява № 17056/06) висвітлив законодавчу прогалину та негативні наслідки відсутності правового врегулювання інституту відводу у національному законодавстві, констатувавши, що відсутність останнього ставить під сумнів існування одної з гарантій передбаченої ст. 6 Конвенції щодо незалежності і безсторонності суду під час відправлення правосуддя.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації принципів судочинства, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне її вирішення.

Норма про відвід (самовідвід) гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду та заінтересованості відповідних суб`єктів у результатах розгляду справи.

У рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (заяви № 76556/01 та 38779/04, рішення від 08.04.2010, п. 97).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України», заява № 33949/02).

За змістом ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно зі ст. 15 Розділу ІІ Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 року рішенням ХІ (чергового) з`їзду суддів України неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи на те, що суддею Капшученко І.О. заявлено самовідвід, з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у її безсторонності та неупередженості, приходжу до висновку про доцільність задоволення заяви судді про самовідвід.

Керуючись ст. 75, 80-82 КПК України, ст. 246, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Березанського міського суду Київської області Капшученко Ірини Олексіївни про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Березанського міського суду Київської області Капшученко Ірину Олексіївну від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 356/812/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Постанова окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Дудар