Справа № 299/2010/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю секретаря судових засідань Чейпеш С. І., особи яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Киретіва В. В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/310/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05.04.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , працівник Закарпатської митниці Держмитслужби, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 284086 від 22.03.2023 та постанови судді від 05.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 05.03.2023 о 17 год в АДРЕСА_1 , в ході сварки із колишньою дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_4 , ображав їх нецензурними словами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 05.04.2023 щодо нього скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що в день події насильства у сім`ї, в жодному його прояві, не вчиняв, навпаки, його колишня дружина розпочала сварку, в ході якої ображала його та співмешканку нецензурною лайкою. Зазначені обставини можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В ході запровадження справи його колишня дружина повідомила неправдиві обставини. Просить врахувати, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме які конкретно дії він вчинив та наслідки, які від них настали для потерпілої особи. Окрім того, в судовому засіданні 05.04.2023 присутній не був, оскільки суд його належним чином не повідомив про розгляд справи. Вважає, що розглянувши справу у його відсутності, суд невірно встановив фактичні

-2-

обставини та порушив його конституційні права. Обставини які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не дають підстав для висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Окрім того, порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції не був, а копію постанови отримав 11.04.2023.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Киретіва В. В., які підтримали клопотання та апеляційну скаргу, потерпілої ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази та доводи клопотання й апеляційної скарги, допитавши свідків, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього, та відсутні дані про своєчасне отримання ним копії постанови, що перешкодило йому вчасно її оскаржити, інших доказів, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі, щодо дати отримання постанови судді від 05.04.2023, в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, доводи апеляційної скарги захисника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності .

Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.

Зі змісту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вбачається, що ОСОБА_1 05.03.2023 о 17 год в АДРЕСА_1 , в ході сварки з колишньою дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_4 , ображав їх нецензурними словами.

У зв`язку з чим, стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції 22.03.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 284086, згідно якого ОСОБА_1 рекомендовано притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

-3-

Вирішуючи питання щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 по суті інкримінованих обставин вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та доданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами таке діяння не підтверджується.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції, при прийнятті рішення не врахував вимоги ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності із законом та прийшов до передчасного та помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 в даному адміністративному правопорушенні, при цьому не дотримавшись вимог щодо змісту постанови, передбачених ст. 283 КУпАП.

Згідно положень ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на

-4-

які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Зокрема, пунктом 17 частини 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Отже законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

До висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції прийшов в результаті дослідження та оцінки наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 284086 від 22.03.2023, рапорту працівника поліції поліцейського ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області Старости І. М. від 05.03.2023, пояснень потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції виходив з того, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 284086 від 22.03.2023 встановлено, що ОСОБА_1 05.03.2023 о 17 год в АДРЕСА_1 , в ході сварки із колишньою дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_4 , ображав їх нецензурними словами, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити однозначний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що ніяких насильницьких дій у відношенні своєї дружини та доньки не вчиняв, докази, які містяться в матеріалах справи не є такими, що свідчать про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зокрема, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 пояснив, що він з дружиною ОСОБА_2 розлучились, про що свідчить наявність рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.02.2022, після розірвання шлюбу він дозволив колишній дружині проживати в належному йому на підставі

-5-

договору дарування від 08.08.2006 житловому будинку на АДРЕСА_1 . Оскільки проживати в даному будинку вони не могли, він пішов проживати в квартиру своєї матері, де проживає разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_7 . Також зазначив, що з 2012 року на території дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 він розпочав будівництво ще одного будинку, який до цього часу ще не добудований. 05.03.2023 близько 17 год він разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_7 та ОСОБА_5 прийшов на повір`я даного дворогосподарства та направився в бік нового будинку. В цей час зі старого будинку, який йому також належить, вибігла ОСОБА_2 , яка почала ображати його та ОСОБА_6 нецензурними словами та нанесла йому ляпаса, на що він їй нічого не відповів та після огляду будинку вони пішли з двору. Звертає увагу на те, що конфлікт між ними виник через сімейні неприязні стосунки, того дня жодних насильницьких дій по відношенню до своєї дружини та доньки не вчиняв, навпаки остання сама провокувала його, ображаючи його та цивільну дружину нецензурними словами.

Зазначені пояснення повністю узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , даними ним в ході запровадження справи про адміністративне правопорушення, де останній категорично заперечував факт висловлення ним образ в будь-якій формі на адресу потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що 05.03.2023 ОСОБА_1 прийшов до дворогосподарства, де вона проживає разом з донькою ОСОБА_4 й почав вчиняти сварку, погрожував фізичною розправою, штовхався та виражався на їх з донькою адресу нецензурними словами.

Також, з метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі, в апеляційному суді був допитаний свідок ОСОБА_5 , який заперечив факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до колишньої дружини й доньки та показав, що 05.03.2023 ОСОБА_1 запросив його з собою відвідати дворогосподарство за адресою АДРЕСА_1 , щоб подивитись стан недобудови після зими, на що він погодився і вони разом з ОСОБА_1 й ОСОБА_6 зайшли до подвір`я, після чого колишня дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4 вийшли з будинку та почали ображати їх, він це бачив та чув. Будь-яких образ та нецензурних висловлювань з боку ОСОБА_1 на адресу потерпілих не лунало, навпаки потерпіла сама почала ображати їх нецензурною лайкою та нанесла удар долонею в обличчя ОСОБА_1 .

Аналогічні обставини підтвердила в суді апеляційної інстанції і свідок ОСОБА_6 , яка також зазначила про провокативні дії потерпілої та заподіяння нею удару рукою по обличчю ОСОБА_1 .

Таким чином, на переконання суду, конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка склалася за довго до настання подій, описаних у протоколі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди, зокрема, фізичному здоров`ю потерпілих не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 05.03.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі

-6-

доказами, що у свою чергу, з огляду на вищенаведені норми та обставини, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу саме цього адміністративного правопорушення.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд вважає, що встановлені апеляційним судом і вищенаведені недоліки, які допущені при встановленні обставин правопорушення та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, не можуть бути усунуті. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що чинний КУпАП не містить норм, які би давали підстави для внесення тих чи інших змін до протоколу, або виправлень у ньому.

Таким чином, матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та настання (можливість настання) для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті. Відтак, дії, вчинені ОСОБА_1 в межах існуючого конфлікту не досягли межі, які б вказували на вчинення ним того виду насильства, який визначений у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що пояснення сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих пояснень, тому керуючись принципом презумпції невинуватості, апеляційний суд при прийнятті судового рішення приймає до уваги вказані пояснення.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що в ОСОБА_2 існують підстави для можливої обмови ОСОБА_1 , що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 (як письмовими, що містяться у матеріалах справи, так і наданими в ході апеляційного розгляду) про існування між ним та ОСОБА_2 неприязних стосунків, пов`язаних із розірванням шлюбу.

Зазначене повністю підтверджується наданими стороною захисту документами, зокрема: копією рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.02.2022 про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також документами, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , а також проектом будівництва житлового будинку за вказаною адресою та будівельним паспортом.

Таким чином, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист і свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

При цьому, враховуючи, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які були встановлені органом, який склав протокол, та для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція фактично збільшення об`єму обвинувачення, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності, та зважаючи на повноваження апеляційного суду, який не вправі встановлювати такі обставини, які не знайшли свого відображення у відповідних процесуальних документах органу, що складав протокол, оскільки наведені порушення закону, які допущені органом, який склав протокол, є істотними і перешкоджають провадженню у справі, та не можуть бути усунені при судовому розгляді апеляційним судом, постанова суду підлягає скасуванню.

-7-

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, зокрема, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце за участю ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що: відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи; відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; саме на відповідних посадових осіб поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого адміністративного правопорушення з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.

При прийнятті рішення апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП щодо перегляду апеляційним судом справи в межах апеляційної скарги та не обмеження доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих

-8-

посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що потерпілою не було надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 247, 294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05.04.2023.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05.04.2023 про визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя