КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 369/10181/22

номер провадження: 33/824/4131/2023

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним увчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн 00 коп.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Києво- Святошинського районного суд Київської області від 07 листопада 2022 року, а провадження у справі - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП. Також в апеляційній сказі ОСОБА_1 просить стягнути з ГУ ДПС у Київській області на свою користь судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп., який сплачений ним за подання даної апеляційної скарги.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій посилається на те, що до 17 травня 2023 року він не знав про вказану справу, оскільки ні протокол про адміністративне правопорушення, який складений щодо нього, ні судові повістки про виклик до суду, за місцем свого проживання у місті Києві він не отримував. Про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності він дізнався від виконавчої служби, якою було накладено арешт на його пенсійну картку на виконання вказаної вище постанови. Тому вважає, що вказані обставини є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суддя першої інстанції не з`ясував причини відсутності його підпису у протоколі про адміністративне правопорушення № 2624/10-36-24-14 від 29 вересня 2022 року, а також його відсутність при розгляді справи.

Вказує, що з 29 березня 2022 року він не працює керівником приватного підприємства «Фірма «Каменяр» (далі - ПП «Фірма «Каменяр»), заробітну плату не отримує і проживає в місті Києві.

Зазначає, що згідно з чинним податковим законодавством особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини. Однак обставиною, що звільняє від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень є дія непереборної сили (форс-мажор). Вказує, що Торгово-промислова палата своїм рішенням від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 підтвердила, що обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є форс-мажором (обставини непереборної сили), а тому вважає, що звинувачення його у порушенні терміну подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2022 року (граничний термін подання звіту 10 травня 2022 року), є безпідставними.

Представник ГУ ДПС у Київській області у судові засідання, призначені на 22 вересня 2027 року об 11 год 00 хв., 27 жовтня 2023 року о 10 год 00 хв., 10 листопада 2023 року об 11 год 30 хв., не з`явився, про місце і час розгляду справи ГУ ДПС у Київській області повідомлялось апеляційним судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.43-48).

Зважаючи на положення ч.6 ст.294 КУпАП, якою передбачено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, прокурора, який вніс протест, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, апеляційний суд визнав неявку представника ГУ ДПС у Київській області такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження й просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді першої інстанції - скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суддею першої інстанції розгляд справи 07 листопада 2022 року проведено за відсутності ОСОБА_1 , дані щодо його належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи відсутні. Наявна у справі судова повістки про виклик ОСОБА_1 у судове засідання на 07 листопада 2022 року о 10 год 30 хв. не є доказом того, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, оскільки матеріали справи не містять доказів про направлення цієї судової повістки на адресу ОСОБА_1 та вручення її йому.

Таким чином, висновки судді першої інстанції про те, що ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів того, що судом першої інстанції було направлено на адресу ОСОБА_1 копію постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року. Також у справі відсутні докази того, що ОСОБА_1 чи його представник у будь-який інший спосіб отримав копію постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року.

02 серпня 2023 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку направив на адресу суду першої інстанції апеляційну скаргу на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року, до якої долучив заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.13-23).

Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи заяви про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року та закриття провадження у справі за ч.1 ст.163-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,то вони підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАПпровадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-4 КУпАП, за наведених у постанові обставин, не підтверджується достатніми доказами.

Установлено, що ОСОБА_1 є директором-засновником ПП Фірма «Каменяр».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 2624/10-36-24-14 від 29 вересня 2022 року у провину ОСОБА_1 поставлено те, що він, обіймаючи посаду керівника ПП Фірма «Каменяр», порушив термін подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2022 року (граничний термін подання звіту 10 травня 2022 року, фактично подано - 15 серпня 2022 року), чим порушено п. 51.1 ст. 51, п.п. 70.16.1 п. 70.16 ст.70, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), п.1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України №2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Так, ч.1 ст.163-4 КУпАП передбачена відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення (проступок) характеризується низкою ознак. Це, насамперед, діяння, поведінка, вчинок людини, дія чи бездіяльність, а також акт зовнішнього вияву ставлення особи до реальної діяльності інших людей, суспільства, держави. Закону непідвладні переконання, думки людей, якщо вони не знайшли зовнішнього вияву.

Діяння визнають адміністративним правопорушенням за наявності чотирьох ознак: суспільної шкідливості, протиправності, вини й адміністративної караності.

Суспільна шкідливість дії чи бездіяльності означає, що вона заподіює або створює загрозу заподіяння шкоди об`єктам адміністративно-правової охорони, які передбачено в ст. 9 КУпАП.

Протиправність означає, що дію чи бездіяльність прямо заборонено адміністративно-правовими нормами. Ознака протиправності вказує також на неприпустимість аналогії закону, що сприяє зміцненню законності, виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за діяння, не передбачені законодавством про адміністративні правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) може бути тільки винне діяння.

Вина полягає в психічному ставленні особи до діяння та його шкідливих наслідків і може бути умисною або необережною.

Адміністративні правопорушення (проступки) розрізняють за специфічними ознаками, властивими їх об`єктивній і суб`єктивній сторонам.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Основною й обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Всі інші ознаки мають факультативний характер.

Місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку можуть бути обов`язковими ознаками, якщо їх включено до конкретного складу проступку (наприклад, окремі діяння визнають адміністративними правопорушеннями лише в разі вчинення їх у громадському місці, часто в диспозиціях вказують на спосіб вчинення проступку - грубе, злісне порушення, прихована передача тощо). В інших випадках їх можуть визнавати обставинами, що пом`якшують або обтяжують відповідальність (наприклад, вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин обтяжує адміністративну відповідальність).

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний, стан особи. До ознак, властивих суб`єктивній стороні, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Вина - основна й обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння та його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності.

Адміністративне правопорушення визнають вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії (бездіяльності), передбачала її шкідливі наслідки й бажала їх або свідомо допускала їх настання. Усвідомлення протиправного характеру діяння та передбачення шкідливих наслідків становлять інтелектуальні ознаки умислу, а бажання або свідоме допущення наслідків - вольову ознаку.

Адміністративне правопорушення визнають вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії (бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (самовпевненість), або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла передбачити (недбалість). Якщо поняття умислу пов`язано з психічним ставленням особи до свого діяння та його наслідків, то під час визначення необережності до уваги беруть лише ставлення до шкідливих наслідків.

Виходячи з аналізу вище зазначеної норми, складовою частиною адміністративного правопорушення є вина (умисел або необережність) дія чи бездіяльність.

З матеріалів справи вбачається, що керівником ПП «Фірма «Каменяр» - ОСОБА_1 було несвоєчасно подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2022 року. Такий податковий розрахунок було фактично подано 15 серпня 2022 року, хоча граничним терміном подання такого звіту було 10 травня 2022 року.

Однак під час апеляційного розгляду справи встановлено, що 29 березня 2022 року директором-засновником ПП «Фірма «Каменяр» ОСОБА_1 було видано наказ №3к «Про призупинення дії трудових договорів», згідно з яким, у зв`язку з призупиненням роботи ПП «Фірма «Каменяр» через введення в Україні воєнного стану Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022, неможливістю забезпечення безпеки працюючих із-за відсутності укриття, а також страхування воєнних ризиків, було вирішено оголосити призупинення трудових відносин зі всіма працівниками відповідно до ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136. Призупинення діє з 29 березня 2022 року, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану (а.с.21).

Вказаний наказ є чинний та не скасований.

Також, як станом на час фактичного подання керівником ПП «Фірма «Каменяр» - ОСОБА_1 податкового розрахунку (15 серпня 2022 року), так і на час складання протоколу від 29 вересня 2022 року, введений Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 режим воєнного стану не був припинений.

Згідно з листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 Торгово промислова палата України на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України «Про торгово промислові палати в Україні», Статуту Торгово промислової палати України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Торгово промислова палата України підтвердила, що воєнний стан на території України з 24 лютого 2022 року до його офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання яких/якого настало згідно умов договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/якого стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

До того ж відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ, який набрав чинності 27 травня 2022 року, внесено зміни до Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та встановлено, що у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що дії ОСОБА_1 не були спрямовані на умисне несвоєчасне подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2022 року, оскільки таке несвоєчасне подання податкового розрахунку зумовлене форс-мажорними обставинами (обставини непереборної сили), у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та призупиненням дії трудових договорів у ПП «Фірма «Каменяр».

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 такої обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-4 КУпАП, як вини у формі умислу, а отже, у діях останнього відсутній склад інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, не з`ясувавши усіх обставин справи, дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення не доведена у поза розумний сумнів.

У зв`язку з цим постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про стягнення з ГУ ДПС у Київській області на свою користь судового збору у розмірі 1 073 грн 60 коп., то воно є необґрунтованим з таких підстав.

Так, дійсно за подання та розгляд даної апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 24 травня 2023 року № 0.0..1 (а.с.16).

Разом з тим, ні чинним КУпАП, ні положеннями Закону України «Про судовий збір», не передбачено сплату судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги на постанову судді місцевого суду у справі про адміністративне правопорушення. Відтак у Київського апеляційного суду відсутні правові підстави для стягнення з ГУ ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 судового збору за результатами розгляду його апеляційної скарги на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що механізм повернення помилково зарахованих коштів регулюється «Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» (далі - Порядок), який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.

Відповідно до абз. 1 п.5 Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Таким чином, для повернення помилково сплаченого судового збору ОСОБА_1 необхідно звернутись до суду (на рахунок якого помилково перерахований судовий збір) із заявою про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, форму якого затверджено Порядком.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КупАП,з накладенням адміністративного стягнення та стягнення з нього судового збору - скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КупАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов