ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/423/23 Головуючий суддя І інстанції Токмакова А. П.
Провадження № 33/818/522/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Музиченко О.В. на постанову Валківського районного суду Харківської області від 14 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, не одруженого, що служить в в/ч НОМЕР_1 командиром відділення, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , постановою Валківського районного суду Харківської області від 09.03.2023 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та застосувати до нього міру адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 15 діб.

Як встановлено судом 06.03.2023 о 13:00 год. ОСОБА_1 виявлений на блок посту №1 на виїзді з м. Валки Харківської області в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в особливий період. О 13:10 год. в КНП «Валківська ЦРЛ» прошов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Алкофор 205, результат 2,00 проміле.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Музиченко О.В. просить поновити строк на апеляційне оскраженння, постанову суду змінити в частині застосування адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що в період з 09 березня 2023 р. по 11 квітня 2023 р. ОСОБА_1 перебував на лікуванні в стаціонарі КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня» N° 3, що підтверджується випискою № 1562 із медичної картки стаціонарного хворого.

Названі обставини завадили йому бути присутнім в судовому засідання та вчасно отримати копію оскаржуваної постанови.

Що стосується самої постанови, автор апеляційної скарги зазначає що такий вид стягнення який застосовано до ОСОБА_1 (тримання на гаупвахті) є найсуворішим та його призначено необґрунтовано без урахування всіх обставин справи.

Так судом не враховано, що ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 За місцем служби характеризується задовільно.

01 січня 2023 р. під час ворожого обстрілу отримав мінно-вибухову травму, гостру закриту черепно-мозгову травму, струс головного мозгу, акубаротравму, осколкове поранення.

В зв`язку з чим був госпіталізований до КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни», (копія виписки № 56 із медичного картки стаціонарного хворого додана до апеляційної скарги).

За рекомендацією психіатра для подальшого лікування був переведений до психіатричного відділення ДОПЛ. Відповідно до епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 638/2023 ОСОБА_1 підлягає направленню на ВЛК.

Враховуючи вищевикладене автор апеляційної скарги вважає, що суду необхідно звернути увагу, що у ОСОБА_1 не було умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. З ст. 172-20 КУпАП, а дана подія сталася під впливом сильного душевного хвилювання та є наслідком психічного розладу після отриманих травм.

Вказує, що ОСОБА_1 в перші дні військової агресії рф проти України втупив до лав ЗСУ, неодноразово проявляв мужність та героїзм в протистоянні збройній агресії рф.

Наразі пройшов лікування, виписаний з поліпшенням та може приступити до виконання службових обов`язків щодо захисту України.

Отже, враховуючи щире каяття, вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання та потреба військовослужбовців в лавах ЗСУ автор апеляційної скарги вважає за додільне застосувати до ОСОБА_1 міру адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу.

В судове засідання автор апеляційної скарги та правопорушник не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду.

Названа обставина не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що вони свідчать про поважність причин пропуску строків на апеляційна оскарження, відтак цей строк підлягає поновленню.

Оцінивши доводи апеляційної скарги приходжу до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доведеність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та кваліфікація дій апелянтом не оспорюються.

У судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 визнав вину.

Наразі доводи апеляційної скарги зводяться лише до незгоди із накладеним стягненням.

Згідно із ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина друга ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Соціальна роль адміністративної відповідальності є надзвичайно важливою насамперед тому, що вона виникає як правовий наслідок неналежної реалізації громадянами і юридичними особами своїх прав і обов`язків у суспільстві. Вона включає не тільки ретроспективну відповідальність, як наслідок правопорушення, але й позитивний аспект, тобто певний внутрішній стан особи, її ставлення до справи, суспільства, своєї поведінки.

Таким чином, накладення адміністративного стягнення носить індивідуальний характер та в кожному конкретному випадку таке має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цих вимог Закону суддя першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, дотримався в повній мірі.

Так, санкція ч.3 ст. 172-20 КУпАП передбачає накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк п`ятнадцять діб, суддя врахував стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у якого виявлено 2 проміле алкоголю в крові, характер вчиненого правопорушення як такого, що вчинено в умовах особливого періоду, особу правопорушника, який є військовослужбовцем, ступінь його вини, та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність покарання.

В апеляційній сказі оспорюється доведеність вини ОСОБА_1 та обставини вчинення ним адміністративного правопорушення.

До посилання в апеляційній скарзі на той факт, що назване правопорушення вчинено ненавмисно та у стані сильного душевного хвилювання апеляційний суд відноситься критично, оскільки названий аргумент не кореспондується із посиланням в цій же апеляційній скарзі на визнання вини та щире каяття ОСОБА_1 як на обставини що пом`якшують покарання.

Також є незрозумілим є посилання автора апеляційної скарги на взаємозв`язок (причинно -наслідковий зв`язок) між станом сильного душевного хвилювання ОСОБА_1 , яке викликано психічним розладом після отримання травм внаслідок поранення та вчиненням адміністративного правопорушення яке виразилось у перебуванні у нетверезому стані під час виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.

Таким чином апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення накладено у межах, встановлених санкцією ч.3 ст.172-20 КУпАП, є доцільним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 , а також попередження вчинення нових правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 адвокату Музиченко О.В. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Музиченко О.В. залишити без задоволення

Постанову Валківського районного суду Харківської області від 14 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева