ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1264/23

3/609/650/2023

29 листопада 2023 року Суддя Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від СПД № 2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ЗСУ

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

16 листопада 2023 року до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 005488 від 10 листопада 2023 року, згідно якого вбачається, що 10 листопада 2023 року о 19:28 год. в м. Шумськ вул. Українська, 93, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з НОМЕР_2 будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 31.07.2019р. № 55219192, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, просив закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що йому не було відомо про наявність прийнятої державним виконавцем постанови про тимчасове обмеження його у праві керування транспортним засобом, оскільки він вже тривалий час перебуває у ЗСУ, а тому його дії не носили умислу на вчинення адміністративного правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 005488 від 10 листопада 2023 року в підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, долучено копію постанови № 55219192, винесену 31 липня 2019 року заступником начальника Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Ячменьовим С.М., відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості із сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 368/1083/17 від 07.11.2017р. року на суму 13146,64 грн., яка утворилася за період з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 рік, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів, таких як повідомлення про отримання постанови про встановлення тимчасового обмеження в праві керування транспортними засобами, які б підтверджували, обізнаність ОСОБА_1 про обмеження в праві керування транспортними засобами.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справах «Кобець проти України» (рішення від 14.02.2008), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08.02.2001), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07.11.2002) вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відтак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З наданих пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вбачається, що вини у формі умислу у ОСОБА_1 не було.

Вказані докази в їх сукупності свідчать про відсутність вини в діях ОСОБА_1 при вчиненні адміністративного правопорушення, що є складовим елементом для наявності складу адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 40-1, 126, 245, 247, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Суддя: М. В. Харлан