ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Колчанова Р.В. на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.05.2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н ОВ И В :

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 травня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ? визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Згідно постанови суду, 12.03.2023 року о 00 год. 22 хв. по вул. Шевченка, 26 в с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21154» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

На вказану постанову суду адвокат Колчанов Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

При цьому вказував, що в фабулі правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 вказано одночасно два правопорушення: відмова від огляду та керування з ознаками сп`яніння, а тому йому не зрозуміло який саме пункт ПДР України порушив ОСОБА_1 , а також не зрозуміло від якого обвинувачення йому захищатись.

ЄУНСС 718/897/23 провадження №33/822/344/23 головуючий у 1 інстанції Скорейко В.В.

Також поліцейськими не було доставлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я протягом двох годин з моменту виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, оскільки вважає, що медичний огляд в закладі охорони здоров`я не є правом особи, яка притягається до відповідальності, а є обов`язком інспектора поліції, який здійснює оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння чи не згода з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу, без доставлення особи до медичного закладу, на його думку, не є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відповідальність настає тільки тоді, коли водій відмовляється від огляду на стан сп`яніння в приміщенні закладу охорони здоров`я.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи. Крім того, вказаний протокол був складений за відсутності двох свідків, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Апелянт вважає, що акт огляду є неналежним та недопустимим доказом в справі, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння, які в ньому вказані, ніхто не перевіряв і з цього приводу не було складено жодного документу.

Також на його думку, відеозаписи, що містяться в матеріалах справи, є недопустимими доказами, оскільки вони є порізаними, неповними, на них відсутнє безперервне спілкування з ОСОБА_1 . Також на них не зображено пропозиція поліцейського проїхати в медичний заклад для проходження медичного огляду, немає відмови ОСОБА_1 в присутності двох свідків, складання протоколу в присутності двох свідків.

Вказував, що постанова серії ЕАС №6665577 від 12.03.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП не є законною підставою для зупинки транспортного засобу під його керуванням, та суперечить вимогам ст. 35 «Про національну поліцію», а тому ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати вимоги працівників поліції.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, яка суперечить фактичним обставинам справи та ґрунтується виключно на внутрішньому хибному переконанні суду, а тому підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день та час розгляду справи.

Заслухавши адвоката Колчанова Р.В., який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження, вважаю, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Відповідно до Наказу МВС України та МОЗ України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З відео файлів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що після виявлення у ОСОБА_1 працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», а також відмовився проїхати в заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти такий огляд в ЧОНД, на що останній відмовився (а.с.4).

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 12.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, відповідно до встановленого законом порядку. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, якщо водій на місці зупинки транспортного засобу відмовляється пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів чи відмовляється пройти такий огляд в медичній установі, то своїми діями він порушує вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

А тому твердження захисника про те, що відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП настає тільки в разі відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є необґрунтованими.

Що стосується доводів апелянта про недопустимість як доказу, протоколу про адміністративне правопорушення, то вони є голослівними.

Зазначений протокол складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, уповноваженою на те особою, в ньому вказана вся необхідна інформація щодо вчиненого правопорушення, особи правопорушника, а також порушені вимоги пункту Правил дорожнього руху України.

Аналіз вказаних доказів свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Не заслуговують також на увагу доводи апелянта про незаконність складеної працівниками поліції постанови серії ЕАС №6665577 від 12.03.2023 р., оскільки вказана постанова набрала законної сили та не була оскаржена ОСОБА_1 .

Порушень вимог закону, які б свідчили про незаконність прийнятого рішення та ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено.

Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Колчанова Р.В. відмовити, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.05.2023 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя