Справа № 487/5816/23
Провадження № 3/487/2042/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді - Сухаревич З.М.,

за участю секретаря Сердюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №416027, в якому зазначено: 02.06.2023 року 17 год. 00 хв. в м. Миколаїв, Заводський район, вул. Новосільська, 42 водій ОСОБА_1 керував т.з. Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. Від проходження мед. огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини не повідомив.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді й утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання.

Правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить особливу суспільну небезпеку, а стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, а також те, що Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення; враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає, зокрема, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом вказаного правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в той час як згідно його пояснень зафіксованих на відеозаписі, доданому поліцейським до протоколу, він заперечує це.

На відеозаписі зафіксований рух транспортного засобу, проте не видно водія. Коли поліцейський підходить до транспортного засобу, за кермом сидить чоловік і говорить, що він не керував транспортним засобом і зазначає, що його попросив пересісти інший чоловік, який сидить у салоні, вказує на ОСОБА_1 . Далі ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими вказує на особу (чоловіка який сидить за кермом), яка керувала транспортним засобом, однак працівники поліції не відбирають у цієї особи пояснень. Поліцейський повідомляє, що є свідки керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Однак у протоколі такі свідки не зазначені і не надано до протоколу їх пояснень.

Окремо протокол про адміністративне правопорушення не доводить вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Наведені докази не узгоджуються між собою та викликають сумніви.

А відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися саме на користь цієї особи.

В силу статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення.

При цьому, саме адміністративне правопорушення може існувати лише за наявності всіх складових (об`єкту; об`єктивної сторони; суб`єкту; та суб`єктивної сторони), що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи непростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що не доведено «поза розумним сумнівом» порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, за обставин, викладених в протоколі. А саме, не доведена наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та те, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, встановлено, що відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя: З.М. Сухаревич