КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/5570/23
Провадження № 33/824/3866/2023 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Омельян І.М.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Жадобіна Віталія Ігоревича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536грн. 80 коп.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 17.04.2023 року о 23:15, у м. Києві, по вул. Березняківська, 29, керував автомобілем «BMW X3», н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводився за згодою водія на місці зупинки за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST» (результат огляду - 0,72 проміле) та у лікаря нарколога КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» (результат огляду - 0,57 проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник адвокат Жадобін В.І. в інтересах ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, у якій посилався на те, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування судом усіх фактичних обставин справи та ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. При цьому суд підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Обгрунтовуючи скаргу, захисник посилається на те, що по-перше, ОСОБА_1 не допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку із чим усі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені відносно нього процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

По-друге, у працівників поліції були відсутні підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а матеріали справи не містять в собі відомостей про наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що стали підставою для подальшого проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння.

При цьому, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому працівник поліції мав зафіксувати ознаки сп`яніння, не складався; роздруківка тесту з приладу «Драгер» №4199 від 17.04.2023 року сама по собі не містить підпису особи, отже ОСОБА_1 не засвідчено результату перевірки, дана роздруківка складена в межах зовсім іншого протоколу про адміністративне правопорушення; протокол про адміністративне правопорушення не містить в собі жодної ознаки сп`яніння, яка визначена пунктами 3, 4 розділу І Інструкції; направлення, в якому начебто зафіксовані ознаки сп`яніння, складено не працівником поліції, який складав протокол, а іншою невстановленою особою та не містить в собі посилання на результати тестування на місці зупинки транспортного засобу.

По-третє, огляд на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 не зафіксовано в жодному із документів, які наявні в справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, працівниками поліції не було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (дані відомості не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення), тому неможливо достовірно встановити, за наявності яких ознак сп`яніння було проведено огляд ОСОБА_1 , а також ким, як, за допомогою якого спеціального технічного засобу та на підставі чого було встановлено перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

По-четверте, направлення на огляд водія транспортного засобу не відповідає Інструкції, оскільки у ньому не вказано назва, номер спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживінспекцією України, за допомогою якого проводився огляд, а тому направлення не може бути належним доказом вини ОСОБА_1 .

По-п`яте, медичний огляд на стан сп`яніння у КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» проводився з істотними порушеннями порядку його проведення, оскільки у Акті медичного огляду (п.19 Акту) зазначено, що інші прояви та симптоми алкогольного сп`яніння відсутні. Натомість акт медичного огляду має посилання на спеціальний технічний засіб, показник газоаналізатору «Алкотест 6820», який було отримано з істотними порушеннями інструкції з експлуатації даного технічного засобу, зважаючи на те, що між останньою повіркою даного спеціального технічного засобу, яка мала місце 16.09.2022 року, та оглядом ОСОБА_1 , який був проведений лікарем наркологом 17.04.2023 року, пройшло більше ніж півроку. Таким чином, газоаналізатор «Алкотест 6820», який використовувався поліцейським 17.04.2023 року при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, був використаний з порушенням інструкції з експлуатації даного технічного засобу та Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

У зв`язку з цим всі докази під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 здобуті в незаконний спосіб та є недопустимими.

При цьому лікар обмежився виключно використанням технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі. Фактично жодних інших ознак сп`яніння встановлено не було.

ОСОБА_1 клопотав про проведення лабораторної діагностики, натомість даних досліджень проведено не було.

Крім того, у висновку відносно ОСОБА_1 вказано прізвище та ініціали лікаря, без повного зазначення його імені та по-батькові, що є порушенням порядку складання таких висновків, та свідчить про неналежність висновку, як доказу.

По-шосте, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було ні зачитано, ні роз`яснено права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України. При цьому, ОСОБА_1 у протоколі зазначив, що не може пояснити, яким чином показник тесту вказав про наявність в його організмі алкоголю.

Також захисник у скарзі посилається на те, що всі наявні у справі докази є неналежними та недопустимими, що, зокрема, вбачається з наступного.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №023098 від 17.04.2023 року є неналежним доказом, оскільки не підтверджується жодним іншим доказом та складений передчасно (до отримання результатів медичного огляду). Так, протокол складений 17.04.2023 року о 23 год. 47 хв., а роздруківка другого тестування приладу «Драгер» №1481 складена 18.04.2023 року о 00 год. 02 хв.

Тест приладу «Драгер» №4199 від 17.04.2023 року є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не проводився огляд ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, результат тестування проводився відносно іншого протоколу, з результатом тестування ОСОБА_1 не було ознайомлено, різниця фактичної температури на вулиці та вказаної у відповідній роздруківці значно відрізняється, тестування проводилося працівником поліції, відносно якого неможливо встановити, чи має він спеціальне звання.

Тести приладу «Драгер» №1480 від 17.04.2023 року та №1481 від 17.04.2023 року є неналежними та недопустимими доказами, оскільки показник газоаналізатору «Алкотест 6820» було отримано з істотними порушеннями інструкції з експлуатації даного технічного засобу.

Висновок лікаря нарколога від 17.04.2023 року №002014 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки із його змісту неможливо встановити особу, яка його склала.

Направлення від 17.04.2023 року на огляд є неналежним та недопустимим доказом, оскільки складено особою, яка не має жодного відношення до складання протоколу; не містить в собі обов`язкових реквізитів; складено за відсутністю огляду водія на місці зупинки.

Акт від 17.04.2023 року КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» медичного огляду єненалежним та недопустимим доказом, оскільки ґрунтується лише на показнику газоаналізатору «Алкотест 6820», який було отримано з істотними порушеннями інструкції з експлуатації даного технічного засобу; із його змісту неможливо встановити особу, яка його склала.

Відеозапис з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського 471647 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки відсутній електронний підпис на долученому файлі; відеозапис має в собі ознаки змонтованості; дата відеозапису не відповідає даті складання протоколу.

Крім того, апелянт посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а наявний у справі відеозапис не може бути прийнятий до уваги, оскільки не підтверджує обставини зупинення ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом. З відеозапису вбачається, що транспортний засіб стоїть на узбіччі та у ньому перебуває ОСОБА_1 .

Вищенаведене, на думку захисника, є підставою для висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В апеляційному суді захисник адвокат Жадобін В.І. підтримав доводи апеляційної скарги та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката Жадобіна В.І., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 023098 від 17.04.2023 року, зі змісту якого вбачається порушення водієм Правил дорожнього руху України, факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також проходженняводієм огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. У протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, положень ст. 268 КУпАП (а.с.1); тест приладу «DRAGER» № 4199 від 17.04.2023 року, результат огляду ОСОБА_1 - стан алкогольного сп`яніння 0,72 проміле(а.с.2); тест приладу «DRAGER» № 1480 від 17.04.2023 року, результат огляду ОСОБА_1 - стан алкогольного сп`яніння 0,57 проміле(а.с.24 зв.); тест приладу «DRAGER» № 1481 від 17.04.2023 року, результат огляду ОСОБА_1 - стан алкогольного сп`яніння 0,50 проміле (а.с.24 зв.); висновок лікаря нарколога від 17.04.2023 року № 002014, відповідно до якого огляд ОСОБА_2 проводився 17.04.2023 року о 23:40 і виявлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 0,57 проміле (а.с.3); направлення від 17.04.2023 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.24); акт від 17.04.2023 року КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого у ОСОБА_1 встановлено стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю (а.с.23); відеозапис з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського 471647, з якого вбачається, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGERALCOTEST» на місці зупинки, з результатом був ознайомлений, однак не згодний, тому добровільно додатково пройшов огляд у лікаря нарколога КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», де двічі проводився огляд за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST», відповідно до результатів яких ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5).

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення.

Відповідно до п.п. 4, 5розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 023098 від 17.04.2023 року, зі змісту якого вбачається порушення водієм Правил дорожнього руху України, факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також проходження водієм огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. У протоколі також зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, положень ст. 268 КУпАП (а.с.1);

- тестом приладу «DRAGER» № 4199 від 17.04.2023 року, згідно якого встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння 0,72 проміле (а.с.2);

- тестом приладу «DRAGER» № 1480 від 17.04.2023 року, згідно якого встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння 0,57 проміле (а.с.24 зв.);

- тестом приладу «DRAGER» № 1481 від 17.04.2023 року, згідно якого встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння 0,50 проміле (а.с.24 зв.);

- висновком лікаря нарколога від 17.04.2023 року № 002014, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проводився 17.04.2023 року о 23:40, внаслідок чого виявлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 0,57 проміле (а.с.3);

- направленням від 17.04.2023 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.24);

- актом від 17.04.2023 року КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого у ОСОБА_1 встановлено стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю (а.с.23);

- відеозаписом з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського 471647, з якого вбачається, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGERALCOTEST» на місці зупинки, з результатом був ознайомлений, однак не згодний, тому добровільно додатково пройшов огляд у лікаря нарколога КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», де двічі проводився огляд за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST», відповідно до результатів яких ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала. У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, при цьому ОСОБА_1 у протоколі зазначив «не можу пояснити яким чином показник тестеру вказав наявність алкоголю в моїй крові» та поставив свій підпис. Вподальшому зі скаргами на дії поліцейських при оформленні протоколу ОСОБА_1 не звертався.

Згідно п.п. а п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 17 квітня2023 року о 23 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Березняківська, 29 керував транспортним засобом «BMW Х3», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено під час огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі лікарем наркологом з використанням спеціальних технічних засобів.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103).

Зважаючи на те, що в результаті огляду було встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.п. а п. 2.9 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про недотримання працівниками поліції порядку, визначеного ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованими.

При цьому, суд ураховує те, що ЄСПЛ у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із яких, будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків», за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання (щодо питання застосування зазначених положень див. у т.ч. рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших).

Відповідно, з урахуванням наведених критеріїв, порушення, які висуваються особі, у цій справі, розцінюються, як кримінальні, а тому підлягають розгляду з урахуванням процедури, визначеної національним законодавством для кримінальних правопорушень, а постановою від 15.02.2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів та те, що у постанові від 08.10.2019 року у справі № 639/8329/14-к Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду визначив, що підставою для визнання доказів недопустимими є не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних норм. … суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим, але ці обставини у даній справі судом не установлені.

В постанові від 06.07.2021 року у справі № 720/49/19 ВС зауважив, що за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Апеляційний суд вважає такий підхід правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі Суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Безумовно, істотне порушення фундаментальних прав і свобод особи не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику.

Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті правопорушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Так, проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.

У даній справі не установлено факту істотного порушення указаних положень щодо алгоритму огляду та фундаментальних прав і свобод порушника.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, слід зазначити, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що він керував транспортним засобом, працівникам патрульної поліції чітко повідомив, що він везе дружину і сина з дня народження. При цьому, весь час відеофіксації ОСОБА_1 поводив себе як водій транспортного засобу та жодних заперечень з приводу того, що саме він керував транспортним засобом, ним висловлено не було.

Доводи скарги про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки останній не порушував Правила дорожнього руху України, спростовуються наявним у справі відеозаписом, при перегляді якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу поліцейський просить ОСОБА_1 надати посвідчення водія, на що той запитує про причину зупинки. Працівник поліції зазначає, що ОСОБА_1 не завчасно увімкнув покажчик лівого повороту, що є порушенням ПДР, та сказав, що він просто перевіряє документи. Після цього, поліцейський в ході спілкування з ОСОБА_1 поцікавився, чи хтось у машині вживав алкоголь, на що останній зазначив, що вони були на святі, але він особисто алкоголь не вживав. Далі працівник поліції запитав ОСОБА_1 , чи пройде він огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 поцікавився, чи є потреба. Працівник поліції зазначив про запах алкоголю з автомобіля. ОСОБА_1 погодився пройти огляд та, вийшовши з автомобіля, зазначив, що він на дні народження випив келих ОСОБА_3 і не знає чи це щось покаже при огляді. Працівник поліції пояснив йому про допустиму норму алкоголю 0,2 проміле та після цього ОСОБА_1 пройшов огляд на місці за допомогою приладу Драгер, результат якого показав наявність у нього алкоголю 0,72 проміле. З результатом ОСОБА_1 не погодився, запитав, що далі, на що працівник поліції йому роз`яснив, що буде складено протокол та матеріали будуть направлені в суд, який буде вирішувати, чи позбавляти його прав. ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду на місці, після чого йому роз`яснили його право проїхати до лікаря у заклад охорони здоров`я, на що він погодився.

Доводи скарги про відсутність підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки спростовуються тим, що на відеозаписі працівник поліції зазначає про запах алкоголю з автомобіля, що є однією з ознак алкогольного сп`яніння та є підставою для висування водію транспортного засобу вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, яку водій зобов`язаний виконати. Крім того, ознаки алкогольного сп`яніння зазначені у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.04.2023 року (а.с.24), у якому зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода.

Необгрунтованими є і доводи скарги про те, що порушенням порядку огляду є нескладання працівником поліції Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, оскільки ОСОБА_1 у зв`язку із незгодою з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки було доставлено до закладу охорони здоров`я, де стан сп`яніння був встановлений лікарем наркологом під час огляду, за наслідками якого був складений Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів №002014, яким і встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. За таких обставин не складання Акту огляду на стан сп`яніння при проведенні огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу не свідчить про порушення порядку огляду, оскільки стан сп`яніння встановлений та зафіксований Актом, складеним лікарем наркологом закладу охорони здоров`я.

Не спростовують обгрунтованості висновків суду і доводи скарги про те, що роздруківка тесту з приладу Драгер №4199 від 17.04.2023 року не містить підпису ОСОБА_1 , отже ним не засвідчено результату перевірки, та у ній (роздруківці) зазначено номер іншого протоколу.

Так, з роздруківки тесту з приладу Драгер №4199 від 17.04.2023 року (а.с.2), дійсно, вбачається, що ОСОБА_1 свого підпису у ній не поставив і номер протоколу поліцейський зазначив - серія ААД 023089, тоді як правильний номер протоколу - серія ААД 023098. Разом з тим, дані, допущені при оформленні роздруківки порушення, жодним чином не спростовують факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, встановленого в подальшому лікарем наркологом при огляді його у закладі охорони здоров`я.

Відхиляються апеляційним судом і доводи скарги захисника про те, що у протоколі не зазначено ознаки сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення п. 2.9. (а) ПДР України, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що обґрунтовано зазначено у протоколі серії ААД № 023098 (а.с.1). В разі складання відносно особи протоколу за фактом керування нею транспортним засобом у стані сп`яніння, зазначення у протоколі ознак сп`яніння непотрібне, зважаючи на встановлення факту перебування особи у стані сп`яніння. Ознаки сп`яніння зазначаються у разі складання протоколу за фактом порушення особою п. 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки у цьому випадку стан сп`яніння не підтверджений і особа лише має ознаки сп`яніння, які є підставою для пред`явлення їй працівником поліції вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.

Необгрунтованими є і доводи скарги про те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не зафіксовано в жодному із документів, наявних у справі, оскільки факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння зафіксований у висновку лікаря нарколога від 17.04.2023 року (а.с.3), виданого на підставі Акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002014, долученого до протоколу у встановленому законом порядку.

Відхиляються апеляційним судом і доводи скарги про те, що огляд ОСОБА_1 у КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» проведено з істотними порушеннями, оскільки ці доводи спростовуються наявними у справі доказами.

Так, посилання захисника на те, що лікар нарколог провів огляд та встановив стан сп`яніння ОСОБА_1 лише з використанням приладу Драгер, спростовуються наявним у справі відеозаписом з бодікамери поліцейського, при перегляді якого судом встановлено, що лікар нарколог ОСОБА_4 провів огляд ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, перевірив зовнішній вигляд обстежуваної особи, поведінку обстежуваної особи, стан її свідомості, мовну здатність, вегетативно-судинні реакції, рухову сферу та використав двічі технічний засіб «Драгер» (результати 0,57 та 0,50 проміле). На підставі проведеного огляду лікар нарколог встановив у ОСОБА_1 стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, про що зазначено у графі 25 Акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002014.

Також безпідставними є і посилання апелянта на те, що висновок лікаря нарколога є неналежним доказом, зважаючи на те, що з його змісту неможливо встановити особу, яка його склала, оскільки у висновку чітко вказано, що ОСОБА_1 оглянув лікар ОСОБА_4 .

Необгрунтованими є і доводи скарги про неналежність, як доказу, направлення на огляд ОСОБА_1 з підстав складання цього направлення працівником поліції Пальчиком І.В., який не складав протокол серії ААД №023098, який був складений інспектором Попенком Є.І., оскільки немає порушень у тому, що протокол складається одним працівником поліції з екіпажу патрульної поліції, а направлення на огляд - іншим працівником поліції з даного екіпажу. Крім того, дана обставина жодним чином не спростовує встановленого у законному порядку факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника про те, що тести приладу «Драгер» №1480 та №1481 від 17.04.2023 року є неналежними та недопустимими доказами, оскільки останнє калібрування газоаналізатору «Alcotest 6820» здійснювалось 16.09.2022 року і на час проведення огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я за допомогою даного газоаналізатору пройшло більше шести місяців, тобто інтервалу, за який повинно здійснюватись калібрування згідно Інструкції з експлуатації газоаналізатора «Драгер» 6820, то такі доводи апелянта є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. № 43 зазначеного переліку це газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Газоаналізатор «Drager Alkotest6820»,використаний лікарем наркологом при огляді ОСОБА_1 на стан сп?яніння у закладі охорони здоров`я, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.

Відповідно до листа (який є загальнодоступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, згідно з яким, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager №6820, які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 №1747, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за №1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для Газоаналізаторів - один рік.

Відповідно до роздруківок приладу газоаналізатор Alcotest Drager 6820 ARРК - 0379, який використовувався лікарем наркологом для контролю вмісту алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі, датою проведення його останнього калібрування є 16.09.2022року (а.с.24 зворот), що повністю відповідає вимогам щодо калібрування вимірювальної техніки та свідчить про чинність приладу Drager Alcotest 6820 ARРК- 0379на день проведення огляду ОСОБА_1 , а саме 17.04.2023року о 23 год. 45 хв. (перше обстеження з результатом 0,57 проміле) та 18.04.2023 року о 00 год. 02 хв. (обстеження через 20 хвилин з результатом 0,50 проміле), відтак відсутні підстави ставити під сумнів показники приладу Drager Alcotest6820, використаного лікарем наркологом при огляді ОСОБА_1 на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Безпідставними є і доводи скарги захисника про те, що ОСОБА_1 у лікарні просив про проведення лабораторної діагностики, оскільки ці доводи скарги спростовуються дослідженим апеляційним судом відеозаписом, який повністю їх спростовує.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, оскільки відсутній електронний підпис на долученому файлі і відеозапис містить ознаки змонтованості, то ці доводи апеляційним судом відхиляються, оскільки наявний у справі відеозапис підтверджує обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , проходження ним огляду на місці зупинки транспортного засобу та незгоду з його результатами, а також огляд у лікаря нарколога КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», який за результатами огляду встановив, що ОСОБА_1 17.04.2023 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, даний відеозапис жодних ознак змонтованості не містить, є чітким та послідовним у хронології подій 17.04.2023 року за участі водія ОСОБА_1 .

Відхиляються апеляційним судом і доводи скарги про нероз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, оскільки у протоколі, підписаному ОСОБА_1 , зазначено про те, що права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, йому роз`яснені.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до незгоди апелянта з висновками суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак дані обставини підтверджуються наявними у справі належними та допустимими доказами, повно та всебічно проаналізованими судом.

Оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах Серявін та інші проти України, Трофимчук проти України, Проніна проти України). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника адвоката Жадобіна В.І., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Жадобіна Віталія Ігоревича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік- залишити без змін.

Постановаапеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О. Матвієнко