Справа 350/649/23
Номер провадження 3/350/245/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2023 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Бейко А.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , місце перебування (фактичного проживання) відповідно до довідки від 05.05.2023 №2610- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, паспортні дані: серія НОМЕР_1 , виданий 10.10.2000 Іванівським РВ УМВС України в Херсонській області, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

02.05.2023 у Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області з відділення поліції №2 (сел.Рожнятів) Калуського районного відділу поліції в Івано-Франківській області поступили матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд встановив, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне правопорушення вчинено за таких обставин:

24.04.2023 о 01 год. 12 хв. у сел.Перегінське по вул.Січових Стрільців водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер 6810», тест №7657, проба позитивна 1,21 проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

ІІ. Щодо пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 23.04.2023 у «поминальну» неділю він вживав алкогольні напої. Коли він хотів сісти у власний автомобіль, щоб перепаркувати його, він підслизнувся і підвернув ногу. Оскільки його нога була травмована, а він почував себе тверезим тому 24.04.2023 року, приблизно о 01:00 год., він сів у автомобіль і поїхав у лікарню. Однак, дорогою до медичного закладу він зупинився біля працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, який виявився позитивний. Проїхати в медичний заклад він відмовився. Вважає, що не винуватий у цій ситуації, оскільки вимушений був сісти за кермо, щоб проїхати до медичного закладу, оскільки потребував медичної допомоги.

ІІІ. Застосовані норми права та оцінка досліджених в судовому засіданні доказів:

Вислухавши особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи таке.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то визначені склади об`єктивної сторони даного правопорушення полягають у:

- керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом в стані іншого сп`яніння;

- керуванні транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

- передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів;

- відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння або його відмова від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення за наслідками складеного відносно особи протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до ст.221 зазначеного Кодексу, здійснюється судом в судовому засіданні, у якому суд роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені законом, зокрема права на захист, однак останній не заявляв клопотання про надання йому можливості скористатись правом на захист і в судовому засіданні ствердив, що буде самостійно представляти свої інтереси.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №118892 від 24.04.2023 (а.с.1), який за своєю суттю є основоположним документом, на підставі яких особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, в якому, окрім іншого, зазначено відомості про посадову особу, яка склала такий протокол та особу, відносно якої він складені, суть вчиненого адміністративного правопорушення та стаття, якою воно регламентоване. Зокрема зазначено, що 24.04.2023 о 01 год. 12 хв. у сел.Перегінське по вул.Січових Стрільців водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер 6810», тест №7657, проба позитивна 1,21 проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Вказаними діями водій порушив вимоги п.2.9 «А» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- відеозаписами, що містяться на багатофункціональних цифрових відеодисках, які поміщені у паперовий конверт (а.с.9), з яких встановлено, що процедура огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння проведена з дотриманням вимог законодавства. Також встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а тому він є суб`єктом вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Заперечень з приводу керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння він не висловлював. Водію ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що він погодився. Огляд проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер 6810», який зафіксував позитивний результат - 1,21 проміле алкоголю у видихуваному повітрі водія. Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не висловлював незгоди із виявленим результатом, поліцейським все ж запропонував водію пройти додатковий огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, де йому також змогли б надати медичну допомогу у зв`язку із пошкодженням ноги, однак ОСОБА_1 відмовився. Також з відеозаписів вбачається, що поліцейський роз`яниснив ОСОБА_1 його права, в тому числі право на зихист, яке він може реалізувати, залучивши до участі у процедурі огляду на стан сп`яніння та складання протоколу адвоката. Після цього, поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення відносно водія, із яким його було ознайомлено, запропоновано надати власні пояснення, на що водій відмовився.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно із яким результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є проба позитивна - 1,21 проміле (а.с.3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.04.2023 (а.с.5), яким підтверджено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі не проводився;

- копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме газоаналізатора Alcotest 6810 (а.с.7);

- рапортом поліцейського (а.с.6), який за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський проінформував начальника про законність своїх дій та обставини події, викладені у протоколі про адміністративні правопорушення. Враховуючи, що дані рапорту узгоджуються з іншими доказами у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, суд вважає такий рапорт належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1

- роздруківкою тестування на алкоголь від 24.04.2023, виготовленою за допомогою технічного пристрою "Drager Mobile Printer" (а.с. 4), якою підтверджено, що результатом тесту №7657 у ОСОБА_1 виявлено 1,21 проміле алкоголю;

- рапортом інспектора СРПП ВП №2 (сел.Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 24.04.2023, який за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій (а.с. 8). Однак враховуючи, що дані рапорту узгоджуються з іншими доказами у справі в розумінні ст.251 КУпАП, суд вважає такий рапорт належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

- наданими у судовому засіданні усними поясненнями ОСОБА_1 , який по суті підтвердив факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він ствердив, що керував транспортним засобом, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, який виявився позитивним і відмовився від повторного проходження огляду у медичному закладі.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому ним правопорушенні полягає у тому, що той факт, що він їхав до медичного закладу оскільки потребував медичної допомоги на його думку свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Однак суд не може погодитись із такими аргументами ОСОБА_1 та оцінює їх критично, оскільки вищезазначеними вимогами закону забороняється керувати водіям у стані алкогольного сп`яніння без жодних виключень. Більше того, ОСОБА_1 мав можливість викликати карету медичної допомоги засобами мобільного зв`язку за місцем свого проживання, яка б приїхала та надала йому невідкладну медичну допомогу. Однак, недотримуючись вимог ОСОБА_1 сів за кермо та здійснив рух транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 А Правил Дорожнього руху.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (А) ПДР.

Щодо визначення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП суд враховує, що положення зазначеного Кодексу відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховую характер вчиненого правопорушення, його суспільну небезпеку, особу правопорушника, який, не зважаючи на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе, суспільно-небезпечне порушення ПДР, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні.

Обставин, що згідно із ст.34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не встановив.

Обставин, що згідно із ст.35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом також не встановлено.

З урахуванням обставин справи про адміністративне правопорушення, приходжу до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

ІV. Вирішення питання судових витрат.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про накладення адміністративного стягнення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в у розмірі 0,2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф сплатити на рахунок № UA0009001, отримувач коштів: КУК в Ів.-Франк.об/21081300, код отримувача: , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Судовий збір сплатити на рахунок: UA0026001; отримувач коштів: Державна судова адміністрація України «Судовий збір»/22030106, код отримувача: , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя А.М.Бейко