ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 Справа №607/3351/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши клопотання начальника Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Осадця С. про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 ,-

встановив:

Начальник Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Осадця С. звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому просить надати роз`яснення та алгоритм дій щодо вирішення питання при наявності постанов судів про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту термін давності яких перевищує два роки.

Обгрунтовуючи клопотання посилається на те, що в Тернопільське РУ поліції ГУНП в Тернопільській області за Вх. №4931 від 26.06.2022 року надійшла вказівка №975 вих-22 від 27.06.22 року з Теребовлянської окружної прокуратури про усунення порушень вимог законодавства при застосуванні до громадян заходів впливу за адміністративні правопорушення. У вказівці зазначено, що при проведенні перевірки ITT №3 м.Теребовля, встановлено, що 29.03.2022 року працівниками Тернопільського РУП в приміщенні управління поліції здійснено адміністративне затримання гр. ОСОБА_2 та того ж дня поміщено в ITT №3 м.Теребовля ГУНП в Тернопільській області для відбування адміністративного арешту строком на 5 діб, накладено на нього постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2020 року у справі №607/3351/20 за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП.

Відповідно до наведених у вказівці норм законодавства, обчислюватись строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту стосовно ОСОБА_1 розпочався з дня набрання цим судовим рішенням законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення 02.03.2020 року, і в усякому разі не може перевищувати 2-х років. Враховуючи вищевказане, просить надати роз`яснення та алгоритм дій щодо вирішення питання при наявності постанов судів про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту термін давності яких перевищує два роки.

Представник Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду подання повідомлені належним чином.

Як вбачається із вказівки керівника Теребовлянської окружної прокуратури Михальчишин В. про усунення порушень вимог законодавства при застосуванні до громадян заходів впливу за адміністративні правопорушення від 27 червня 2022 року, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2020 року у справі №607/3351/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 діб.

Постанова набрала законної сили 02 березня 2020 року, після чого звернута судом до виконання.

Як встановлено зі змісту ст.ст. 38 ч. 2, 39 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті; якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Відповідно до ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Разом з тим, КУпАП не містить посилання про застосування строків давності судового рішення про адміністративну відповідальність.

Суд вважає, що безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини (ЄСПЛ) при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як відомо, ЄСПЛ за певних умов поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Прикладом такого застосування може слугувати справа «Лучанінова проти України», в якій ЄСПЛ за скаргою заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку, розцінив це правопорушення як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке було порушено, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Щодо вказаної безстроковості виконання постанов по справі про адміністративне правопорушення сказано і в рішенні Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, згідно якої КСУ тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Крім того, необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій. Зокрема, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Конституційний Суд України у пунктах 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на законодавство України та правові позиції ЄСПЛ, які за певних умов поширюють стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (стаття 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд приходить до переконання, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді арешту, для цілей статті 6 Конвенції, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії статті 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при розгляді даної заяви щодо визнання такою, що не підлягає виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема КК, яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом (правом на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції), та важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Такою нормою у Кримінальному кодексі України є стаття 80, яка розташована у розділі ХІІ "Звільнення від покарання та його відбування" і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, згідно з пунктом 1 частини першою цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Враховуючи наведене, давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є арешт згідно з пунктами 8 і 9 статей 51, 60 КК України; пунктом 7 частини першої статей 24, 32 КУпАП).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята в межах компетенції Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та своєчасно надіслана на виконання до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, відстрочка виконання постанови не застосовувалась.

Однак, постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2020 року у справі №607/3351/20, не виконана на даний час. При цьому, вищевказана постанова не може знаходитися на виконанні безстроково, а тому строк для її виконання з об`єктивних причин закінчився.

Виходячи із викладеного та неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст.303 КУпАП щодо ОСОБА_1 , слід припинити виконання вказаної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 39, 299, 300, 303, 304, 326 КУпАП, суд, -

постановив:

Подання начальника Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області Осадця С. про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2020 року у справі №607/3351/20 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб, в частині виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з закінченням строків давності виконання судового рішення.

Постанова оскарженню не підлягає.

СуддяТ. Я. Багрій