Справа№938/197/23
Провадження № 3/938/109/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: с.Радча Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, пенсіонера, неодруженого, непрацюючого, утриманців не має,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 31.03.2023 №ЗхРУ №049992, ОСОБА_1 о 21год 10хв. 31.03.2023 вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон України та був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» відділу прикордонної служби «Шибене» у прикордонному контрольованому районі на відстані 30 000м. на напрямку 504 прикордонного знаку на території Білоберізької об`єднаної територіальної громади Івано-Франківської області, чим порушив вимоги ст.ст. 9,12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання 03.04.2023 не з`явилася, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 13.04.2023.

12.04.2023 на електронну адресу суду, від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , надійшли письмові заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно до поданих заперечень ОСОБА_1 із складеним відносно нього протоколом не погоджується у повному обсязі та не визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Пояснив, що 31.03.2023 приблизно о 11год 30хв. на маршрутному таксі він виїхав з м. Івано-Франківськ до смт Верховина, де на автостанції пересів на інше маршрутне таксі до с. Пробійнівка. Під час руху, маршрутне таксі зупинилось на блокпості біля с. Гринява, де до салону зайшли прикордонники та почали проводити перевірку документів. Ним було надано паспорт, а також він пояснив працівникам прикордонної служби, що їде до с.Грамотне відвідати Свято-Троїцький Дуконський монастир. Однак його відповідь працівників прикордонної служби не задовольнила та вони запропонували йому вийти з автобуса. Після чого його було доставлено до с. Явірник, де складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення від №ЗхРУ №049992.

Зазначає, що під час складання протоколу, він не погоджувався з ним та відмовився від його підписання. Надав власноручне письмове пояснення, в якому зазначив мету своєї поїздки, а саме відвідування монастиря в с. Грамотне Верховинського району Івано-Франківської області. Жодної мети на перетин державного кордону поза пунктом пропуску у нього не було. Однак, його пояснення взяті до уваги не були та заступником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підполковником ОСОБА_2 було складено відносно нього протокол. Просить взяти дані заперечення до уваги та закрити провадження у справі відносно нього, за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також у даному запереченні просить справу розглянути за його відсутності.

Враховуючи те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у поданому до суду письмовому зепереченні вину у вчиненому заперечив у повному обсязі, просив провадження у справі закрити, у зв`язку з відстуністю в його діях складу адміністративного правопорушення , а також беручи до уваги категорію справи, судом було відкладено розгляд справи, та викликано в судове засідання особу, яка притягається до адміністративної відповідальності для з`ясування всіх обставин справи.

Однак, ОСОБА_1 , в судове засіданя двічі, а саме, 28.04.2023 та 23.05.2023, не з`явився. Про дату,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, що підтверджується нявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою, а тому приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 .

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статтей 1,3 Закону України «Про державний кордон України», державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. На суші він встановлюється по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Стаття 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Вказане правопорушення характеризується наявністю прямого умислу у правопорушника.

Отже, для наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП необхідно встановити факт спроби перетину ним державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, долучено:

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Керуючись ст.252КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст.7КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В силу положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, долучено:

-протокол про адміністративне правопорушення від 31.03.2023 №ЗхРУ №049992, згідно з яким ОСОБА_1 о 21год 10хв. 31.03.2023 вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон України та був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» відділу прикордонної служби «Шибене» у прикордонному контрольованому районі на відстані 30 000м. на напрямку 504 прикордонного знаку на території Білоберізької об`єднаної територіальної громади Івано-Франківської області, чим порушив вимоги ст.ст. 9,12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 204-1 КУпАП;

-рапорт інспектора прикордонної служби 2 категорії дозиметриста відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » молодшого сержанта ОСОБА_3 від 31.03.2023, яким він доповідає про те, що, ним спільно з старшим солдатом ОСОБА_4 на околиці н.п. Гринява під час здійснення охорони державного кордону в прикордонному наряді «Контрольний пост» приблизно о 21год 10хв. було виявлено на напрямку 504 прикордонного знаку в 30 кілометрах від лінії державного кордону одну особу, громадянина України ОСОБА_1 з документами, який рухався на напрямку с.Пробійнівка в сторону державного кордону. В ході первинного опитування затриманий надавав не чіткі відповіді на питання. Повідомив, що рухається в монастир Дуконя, де ніколи не був і дороги туди незнає. При собі мав паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду закордон, українсько-румунський словник, лист звернення до президента Румунії, аркуш з переліком запитань на здобуття присяги в румунському консульстві та аркуш перекладу присяги на вірність румунському народу. Даного громадянина доставлено на вiддiл прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з метою складання адмiнiстративно-процесуальних документів;

-протокол особистого огляду, огляду речей і документів від 31.03.2023 та фототаблиці до нього, з якого вбачається, що заступником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підполковником ОСОБА_2 було проведено особистоий огляду, огляд речей і документів ОСОБА_1 . Під час огляду речі та майно не вилучалися. Від підпису в протоколі особистого огляду, огляду речей і документів особа яку оглядали (власник речей) ОСОБА_1 - відмовився.

- пам`ятку щодо процесуальних прав особи, яка затримана в адміністративному порядку від 31.03.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , відносно якого розпочато адміністративне провадження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП доведено зміст процесуальних прав у відповідності до чинного законодавства України, яка підписана ОСОБА_1 , особисто.

-письмові пояснення ОСОБА_1 від. 31.03.2023 від 17.09.2022, у яких він, зазначив, що 31.03.2023 він виїхав з м. Івано-Франківськ в м. Верховина. У Верховині пересів на рейсовий автобус до с. Гриняваю. Приблизно о 21год в автобусі до нього підійшли люди у військовій формі, біля с. Гринява. Спитали куди він їде, на що він відповів, що їде в монастир, назву якого не пам`ятає. При собі мав паспорт громадянина України, закордонний паспорт, монокуляр, туристичний лист з Румунії, який призначений для присяги, словник українсько-румунський, які взяв для вивчення румунської мови, а також спальний мішок, продукти харчування. Особи у формі зняли його з автобуса для з`ясування мети його поїздки.

Однак вказані докази не можуть вважатись такими, що беззаперечно доводять вчинення ОСОБА_1 умисних дій спрямованих на спробу перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи, він 31.03.2023 приблизно о 11год 30хв. на маршрутному таксі (автобусі) рухався із смт Верховина до с. Пробійнівка, та був затриманий прикордонним нарядом на одному із блокпостів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» відділу прикордонної служби «Шибене» у прикордонному контрольованому районі на відстані 30 000м. на напрямку 504 прикордонного знаку на території Білоберізької об`єднаної територіальної громади Івано-Франківської області.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 було затримано на значній відстані, а саме 30 кілометрів від лінії державного кордону під час його руху по автомобільній дорозі у громадському транспорті (маршрутному автобусі) в напрямку с.Пробійнівка Верховинського району Івано-Франківської області. Доказів про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону поза межами доріг загального користування та оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутні також і докази того, що після прибуття в населений пункт Пробійнівка, ОСОБА_1 мав намір в подальшому рухатись безпосередньо до державного кордону України для його незаконного перетину.

В письмових поясненнях від 31.03.2023, ОСОБА_1 зазначає, що у вказаній поїздці мав намір відвідати монастир. У долученому до справи рапорті інспектора прикордонної служби 2 категорії дозиметриста відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » молодшого сержанта ОСОБА_3 від 31.03.2023, вказано, що ОСОБА_1 повідомив при затриманні, що рухався у монастир «Дуконя».

Однак до справи не долучено жодних доказів про місцезнаходження такого монастиря, чи знаходиться він у безпосередній близькості до державного кордону.

Щодо виявлених у ОСОБА_1 під час особистого огляду речей, зокрема листа звернення до президента Румунії, аркушу з переліком запитань на здобуття присяги в румунському консульстві та аркуш перекладу присяги на вірність румунському народу, то такі викладені на іноземній мові та не містять перекладу на Українську мову, що не дає можливісті однозначно оцінити їх зміст.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що матеріали справи не містять об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 була вчинена спроба перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги ту обставину, що особами уповноваженими на складання протоколів про адміністративне правопорушення не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетинання Державного кордону з України в Республіку Румунія, вказана обставина заперечується ОСОБА_1 , а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, достатніх, допустимих та безсумнівних доказів, які б «поза розумним сумнівом» доводили його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.204-1 КУпАП

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично.

Враховуючи вищевикладене та зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 204-1, 245,247,251,252,280,283,284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Роман ДЖУС