Справа №461/2809/23
Провадження №3/461/1190/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., з участю особи відносно якого складений адмінпротокол ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, відносно, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, молодшого спеціаліста служби охорони державної таємниці в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за п. 5 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 15/29 від 10.03.2023 року, У ході виконання завдань, покладених на Службу безпеки України, 2 відділом 1 ГВ 6 управління ДВКР СБУ було виявлено порушення чинного законодавства про державну таємницю з боку військовослужбовця - молодшого спеціаліста служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 21 грудні 2022 року був призначеним на посаду молодшого спеціаліста служби охорони державної таємниці в/ч НОМЕР_1 . У відповідності до «Номенклатури посад працівників, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці», посада ОСОБА_1 передбачає та потребує наявності допуску до державної таємниці, відповідно до вимог «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою KM України №939-2013 (далі Порядок), зокрема, відповідно до ст. 49 - «Громадянин, якого призначено на посаду, включену до зазначеної номенклатури, у місячний строк з дати видання наказу про його призначення подає РСО підприємства, установи, організації документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку». Разом з тим, старшому солдату ОСОБА_1 посадові особи служби охорони державної таємниці в/ч НОМЕР_1 , у відповідності до п. 43 Порядку систематично нагадували та вимагали від нього перелік документів для оформлення відповідного допуску до державної таємниці, проте останній дану вимогу не виконував через особисту неорганізованість. Крім того, старший солдат ОСОБА_1 в повній мірі обізнаний у вимогах Порядку, оскільки в минулому був допущений до роботи з державною таємницею та у відповідності до вимог здавав заліки зі знання нормативно-правової бази, яка включає Закон України «Про державну таємницю» та Порядок. Таким чином, своїми діями старший солдат ОСОБА_1 , знаючи положення ст. 22 Закону України «Про державну таємницю» та п. 46, 49 Порядку порушив зазначені вимоги законодавства, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, а саме, порушив встановлений законодавством порядок надання допуску та доступу до державної таємниці.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просив закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 ст. 247 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували те, що він порушив п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та у протоколі не зазначено часу вчинення адміністративного правопорушення, що вказує на незаконність даного протоколу. Зазначив, що документи на оформлення допуску до державної таємниці йому, ОСОБА_1 , були подані посадовими особами РСО в/ч НОМЕР_1 до органу СБУ 06.02.2023 року, тобто, ймовірне правопорушення було закінчено 06.02.2023 року, а тому вважає, що на даний час минув строк притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення №15/29 від 10.03.2023 не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення, що є істотним порушенням вимог законодавства та вказує на його незаконність.

Статтею 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій -шостій цієї статті.

Зі змісту протоколу не можливо встановити, коли було вчинено правопорушення, коли ОСОБА_1 були подані (чи не подані) документи для оформлення допуску до державної таємниці, не вказано будь яких строків чи дат, які дали б змогу встановити подію ймовірного правопорушення.

Таке обвинувачення в даному випадку є неконкретним, позбавляє можливості ефективно захищатися від нього, а сам протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки погіршує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Керуючись приписами ч.2 ст.255 КУпАП, з якого вбачається, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд самостійно не може збирати докази по справі.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

На підставі наведеного суд, приходить до висновку, що протоколом про адміністративне правопорушення №15/29 від 10 березня 2023 року не є належним до допустимим доказом у справі, оскільки складений з грубим порушенням вимог статті 256 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 212-2, 247, 280, 283, 284 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за п. 5 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Є. Радченко