Справа № 308/2064/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
12.05.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за його апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2023,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.02.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди) з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору.
В оскарженій постанові судді від 20.02.2023 вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.
30.01.2023, о 15 год. 05 хв., в м. Ужгород, по вул. Руській, 21 ОСОБА_1 на транспортному засобі Daewoo Lanos, н.з. НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без одержання ліцензії, передбаченої п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Мороз Р.В. просить зазначену вище постанову судді від 20.02.2023 скасувати, а провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на підтвердження його вини до протоколу про адміністративне правопорушення додано фотознімки, що не містять прив`язки ані до дати та часу, ані до місця, зазначеного у протоколі, а тому не могли бути взяті судом до уваги.
Апелянт вказує, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги в якості доказів його вини такі документи, як направлення на рейдову перевірку та графік проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті, оскільки зазначені документи містять лише внутрішню інформацію контролюючого органу, однак жодним чином не свідчать та не підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення.
Також апелянт вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення № 0011319 від 30.01.2023 відсутня вказівка на конкретних осіб (пасажирів), яким він надавав послуги з перевезення та на отримання ним від цих осіб доходу за надану послугу.
Окрім того, ОСОБА_1 вказує, що даний автомобіль раніше використовувався у службі таксі, якій він передавав автомобіль задля цих цілей, проте останніми не було демонтовано відповідний знак таксі, який фактично приварений до даху та демонтувати його самотужки належним чином без нанесення пошкоджень автомобілю немає можливості, оскільки потребує витрат (на даний час у нього немає можливості нести такі витрати, оскільки є безробітним).
В судовому засіданні в апеляційній інстанції, яке відбулося 21.04.2023 ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. В судове засідання, яке було призначено на 12.05.2023 ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання повідомлення від 21.04.2023.
10.05.2023 ОСОБА_1 подав до суду пояснення до апеляційної скарги та клопотання про приєднання до матеріалів справи характеристику, надану йому за місцем проживання від 01.05.2023 та характеристику особи від 22.04.2023. окрім іншого у письмовому поясненні апелянт вказав, що належний йому транспортний засіб у 2020 році він здавав в оренду службі таксі «Сіті таксі», у жовтні 2022 року він здав його службі таксі «Візит», у кінці листопада 2022 року забрав авто. На підтвердження цих обставин апелянт жодних доказів суду не надав.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст.294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст.251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення № 0011319 від 30.01.2023 зазначено, що 30.01.2023, о 15 год. 05 хв., в м. Ужгород, по вул. Руській, 21 ОСОБА_1 на транспортному засобі Daewoo Lanos, н.з. НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без одержання ліцензії, передбаченої п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
З протоколу слідує, що такий складений за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який своїми підписами підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомився, копію документу отримав, відомості щодо його особи правильні. ОСОБА_1 надано пояснення, що на даний час не займається перевезенням, надасть пояснення в суді.
Вищевказані обставини підтверджуються копією направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 30.01.2023 № 015621 (а.с.2), копією графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 30.01.2023 (а.с.3), копіями посвідчення водія серії НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8,9), фотокартками, на яких зображений автомобіль Daewoo Lanos, н.з. НОМЕР_1 , на даху якого прикріплений знак «Такси» (а.с. 6,7).
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки докази, що містяться у матеріалах справи, які досліджені та оцінені місцевим судом, відтак перевірені на предмет належності та допустимості судом апеляційної інстанції, у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.24 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та вчинив передбачене ч.1 ст.164 КУпАП адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд проаналізувавши доводи ОСОБА_1 про те, що даний автомобіль використовувався у службі таксі, однак констатує, що доказів на підтвердження цих тверджень у матеріалах справи немає.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 визнає, що на автомобілі вмонтовано знак таксі, однак стверджує, що його не було демонтовано службами таксі, знак приварений до даху та демонтувати його самотужки апелянт не може без нанесення пошкодження автомобіля, оскільки це потребує витрат.
Апеляційний суд констатує, що ці твердження також не підкріплені належними доказами. Жодних звернень до служб таксі від апелянта з вимогою провести демонтаж знаку таксі в матеріалах справи немає.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував, що у протоколі відсутня вказівка на конкретних осіб (пасажирів), яким він надавав послуги з перевезення, відомості про «пасажира» з`явилися у додатковому обґрунтуванні до матеріалів адміністративного правопорушення. Водночас, у поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 , визнає, що підвозив знайому жінку, яка торгувала на ринку, однак не надає даних щодо цієї особи. Клопотань про допит її в якості свідка також не подавав. Отже факт перевезення пасажирки апеляційний суд визнає доведеним.
Відповідно до п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» діяльність із перевезення пасажирів підлягає ліцензуванню, тобто отримання особою, яка здійснює таку діяльність, відповідної ліцензії
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а також без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Зміст вказаної норми свідчить і про те, що адміністративна відповідальність настає й за одноразове надання послуг з перевезення пасажирів без відповідної ліцензії на зайняття таким видом діяльності.
З матеріалів справи слідує, що, надаючи послуги з перевезення пасажирів, ОСОБА_1 не мав ліцензії, отримання якої є обов`язковим для особи, яка займається перевезеннями пасажирів. Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП адміністративного правопорушення.
Таким чином, вищевказані доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23,33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.164 КУпАП.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і є безпідставними без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2023 про визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.164 КУпАП без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош