Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2709/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 6 від 19 жовтня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, яке полягає у несплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сукупна заборгованість по виконавчому провадженню № 53436047 щодо виконання виконавчого листа № 287/605/16-ц виданого 07.02.2017 року Олевським районним судом Житомирської області за період з 24.11.2016 року по 30.09.2023 року складає 28760 грн. 58 коп., що перевищує суму відповідних платежів понад 6 місяців та передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП. 19.10.2023 року о 10.30 год. в м. Олевську, вул. Володимирська, 5, встановлено факт наявності заборгованості , що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з 24.11.2016 року по 30.09.2023 року та складає 28760 грн. 58 коп.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з воєнним станом, провину не визнає, що стверджується матеріалами справи. Заяв про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей порушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або «штрафна»), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Як зазначено в ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні із позицією ЄСПЛ свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, які передбачені ст.280 КУпАП, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суддя при ухваленні рішення.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягується до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП .

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП передбачена за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП суду надані: протокол про адміністративне правопорушення № 6 від 19.10.2023 року; копія виконавчого листа за № 287/605/16-ц; копія поштового повідомлення; копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2017 року; розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 6 від 19.10.2023 року, який складений державним виконавцем Козловець А.І. про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП , зазначений протокол складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме: протокол не підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та в протоколі відсутній запис про відмову особи від підписання протоколу та надання письмових пояснень.Також, у протоколі не зазначені прізвища, адреси свідків адміністративного правопорушення.Окрім цього, у протоколі відсутні відомості, що при складенні протоколу ОСОБА_1 роз`яснювались його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Слід зазначити, що у протоколі про адміністративне правопорушення № 6 від 19.10.2023 року , державним виконавцем Козловець А.І., яка склала протокол, зроблений запис про те, що копію протоколу направлено поштою 19.10.2023 року за вих. № 23060. При цьому з наявних матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 вручена копія зазначеного протоколу.

З копії виконавчого листа № 287/605/16-ц від 07.02.2017 року вбачається, що лист виданий на виконання рішення Олевського районного суду Житомирської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до 31.07.2033 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Стягнення аліментів має проводиться з 24.11.2016 року.

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2017 року у ВП № 53436047, 17.02.2017 року державним виконавцем Олевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Козловець А.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 287/605/16-ц виданого 07.02.2017 року.

Також, слід зазначити, що додані копії виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження незавірені належним чином.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів не вбачається, що ОСОБА_1 нарахована заборгованість по аліментам за період з 24.11.2016 року по 30.09.2023 року в розмірі 28760 грн. 58 коп., оскільки з даного розрахунку неможливо встановити період нарахування заборгованості по сплаті аліментів, тому що відповідні роки у розрахунку не повністю зазначені. Отже суд позбавлений можливості встановити, що ОСОБА_1 дійсно має заборгованість по аліментам за вказаний період.

Також, суд звертає увагу, що вказаний розрахунок не підписаний уповноваженою особою державної виконавчої служби та незавірений у встановленому законом порядку, тому у суду виникають сумніви у його достовірності та обгрунтованості.

Таким чином, на думку суду, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про несплату ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення як акт обвинувачення, в якому державним виконавцем викладені обставини події, сам по собі не може бути достатнім та беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки містить лише суб`єктивну оцінку уповноваженою на складання протоколу особою візуально встановлених ним певних обставин, які мають бути підтверджені передбаченими ч.1 ст. 251 КУпАП доказами, але які в матеріалах адміністративної справи відсутні.

Встановлені судом обставини свідчать про недоведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП України.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 08 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.183-1 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Виходячи із вищенаведеного, суд дослідив матеріали справи та дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.183-1 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, ч. 1 ст. 183-1, ст.ст. 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В.Винар