Провадження № 3/127/7856/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2023 о 09.07 год. по вул. Київська, 175 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, однак від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 21.09.2023 о 08.40 год. по вул. Київська, 173 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, однак від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що його зупинили безпідставно, провели поверхневий огляд, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, але він від його проходження відмовився, оскільки поліцейські повідомили, що це займе біля години часу. Через декілька днів його знов зупинили безпідставно і знов почали вимагати проходження огляду на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такими ознаками, як слідує з наведеної Інструкції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З наданих суду матеріалів, випливає, що 21.09.2023 о 08.40 год. по вул. Київська, 173 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, однак від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився.

На підтвердження зазначеної обставини суду надані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення), рапорт поліцейського (далі Рапорт) та диск із записами з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечуючи правову підставу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, посилалась на те, що керований ОСОБА_1 автомобіль був зупинений безпідставно. Разом з тим, суд враховує, що частиною першою статті 266 КпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Тому зі змісту цієї норми випливає, що правові підстави для направлення водія на огляд на стан сп`яніння виникає з моменту виявлення ознак сп`яніння. Ознаки наркотичного сп`яніння визначені у пункті 4 розділу І Інструкції. Крім того, зупинка керованого ОСОБА_1 автомобіля була здійснена на блок-посту на в`їзді у м. Вінницю. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану був продовжений.

Отже, зважаючи на викладені вище обставини, суд вважає, що твердження захисника про безпідставність здійснення зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу не ґрунтуються на приписах наведених вище норм. Натомість суд має надати оцінку дотримання порядку проведення огляду на стан сп`яніння, який визначений статтею 266 КпАП.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, посилалась на те, що Запис не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки останній здійснений не безперервно.

Оцінюючи зазначені доводи захисника, суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 (далі Інструкція № 1026) визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Крім того, частиною другою статті 266 КпАП визначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків; матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, твердження захисника щодо недотримання наведених вище приписів щодо безперервності Запису слушні. Разом з тим, ні приписи КпАП, ні Інструкції № 1026 не містять застережень, що у разі недотримання вимог цих актів Запис є недопустимим доказом. Тому суд вважає, що Запис має бути оцінений судом з урахуванням положень статті 252 КпАП.

З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 не були названі ознаки сп`яніння, на які здійснене посилання у Протоколі та Рапорті, не було запропоноване проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, а також не були роз`яснені наслідки відмови від проходження такого огляду.

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, з оглянутого в судовому засіданні Запису не було встановлено, що працівники поліції назвали ОСОБА_1 ознаки сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку. Тому відповідно до приписів частини п`ятої статті 266 КпАП результати такого огляду мають бути судом недійсними. Саме тому з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Крім того, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення також випливає, що 23.09.2023 о 09.07 год. по вул. Київська, 175 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, однак від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився. На підтвердження винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду надані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення 2), рапорт поліцейського (далі Рапорт 2), диск із записом з нагрудних камер поліцейських (далі Запис 2).

Вище суд зазначив, що захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, посилалась на безпідставність зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу. Також суд вище навів мотиви, з яких таке посилання захисника суд відхиляє. При цьому захисник також зауважила, що відомості, викладені у Протоколі та Рапорті 2 не узгоджуються з матеріалами справи.

Оцінюючи зазначені доводи захисника, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З оглянутого в судовому засіданні Запису 2 випливає, що ОСОБА_1 як підстава для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння були названі такі ознаки: неприродна блідість обличчя та тремтіння рук. Ці ознаки передбачені пунктом 4 розділу І Інструкції як підстава для направлення водія на огляд на стан сп`яніння. Разом з тим, така ознака як звужені зіниці очей, що не реагують на світло, яка зазначена як у Рапорті 2, так і у Протоколі, хоча і передбачена пунктом 4 розділу І Інструкції, однак, як випливає із Запису 2, не була названа ОСОБА_1 . Тому посилання захисника в цій частині суд вважає слушними, натомість вважає підтвердженим факт повідомлення ОСОБА_1 двох інших ознак сп`яніння, які судом наведені вище.

Захисник Антонова В.В. в судовому засіданні повідомила, що було порушена процедура огляду її підзахисного. Однак вище суд зауважив, що недотримання приписів Інструкції № 1026 та статті 266 КпАП щодо безперервності відеозапису не може бути єдиною підставою для визнання результатів огляду на стан сп`яніння недійсними, натомість такі відомості мають бути оцінені відповідно до приписів статті 252 КпАП.

Захисник посилалась на те, що протокол, рапорт та відеозапис самі по собі не можуть бути доказами перебування особи у стані наркотичного сп`яніння. Вище суд зазначив, що диспозиція частини першої статті 130 КпАП передбачає три альтернативні склади правопорушення, у тому числі й відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також вище суд зазначив, що з оглянутого в судовому засіданні Запису 2 був підтверджений факт повідомлення ОСОБА_1 виявлених у нього двох ознак наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим йому було запропоноване проходження огляду на стан сп`яніння, а також були роз`яснені наслідки відмови від проходження такого огляду. Тому суд вважає, що твердження захисника в цій частині не ґрунтуються на наданих суду матеріалах.

Захисник також повідомила, що надані суду матеріали не містять доказів керування її підзахисним транспортним засобом. Оцінюючи ці доводи захисника, суд вважає за доцільне зауважити, що наданий суд фрагмент відео справді розпочинається з моменту, коли автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 перебував у нерухомому стані із заведеним двигуном. Однак ОСОБА_1 , надаючи у судовому засіданні свої показання до перегляду відеозаписів підтвердив факт керування транспортним засобом як 21.09.2023, так і 23.09.2023. Крім того, як ОСОБА_1 , так і його захисник посилались на безпідставність зупинки керованого саме ОСОБА_1 транспортного засобу. Саме тому твердження захисника про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд оцінює критично.

Захисник посилалась на те, що працівники поліції не залучили для огляду ОСОБА_1 жодного свідка, як це передбачено пунктом 6 розділу ІІ Інструкції. Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити, що частиною другою статті 266 КпАП, зміст якого судом наведений вище, визначено, що під час огляду застосовується відео зйомка. Отже, пункт 6 розділу ІІ Інструкції та частина друга статті 266 КпАП є конкуруючими нормами, а тому в силу ієрархії нормативно правових актів пріоритет застосування має саме частина друга статті 266 КпАП.

Отже, оцінюючи доводи ОСОБА_1 та його захисника, суд вважає, що правові підстави для визнання результатів огляду ОСОБА_1 23.09.2023 на стан сп`яніння недійсними на підставі частини п`ятої статті 266 КпАП, судом не встановлені. Саме тому суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт керування ОСОБА_1 23.09.2023 о 09.07 год. по вул. Київська, 175 в м. Вінниці автомобілем марки Mitsubishi, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Суд також вище зауважив, що правові підстави для визнання відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до приписів частини п`ятої статті 266 КпАП відсутні.

Саме тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами справи ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху притягнутий не був. Разом з тим, санкцією закону про адміністративну відповідальність безальтернативно вставлені такі види стягнення як штраф та позбавлення права керування транспортними засобами. Саме тому суд вважає за доцільне застосування до ОСОБА_1 зазначені стягнення.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення правопорушення 21.09.2023 о 08.40 годині по АДРЕСА_2 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення 23.09.2023 о 09.07 годині по вулиці Київській, 175 в місті Вінниці адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: