Справа № 585/4190/23
Номер провадження 3/585/1493/23
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Ганна Олександрівна, за участю особи, що притягується до відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Яковця Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни матеріали справи, які надійшли з Роменського РВП ГУ НП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м.Ромни, українця, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого не офіційно за наймом на будівництві, не є особою, звільненою від сплати судового збору,

за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2023 року, о 22 годині 41 хвилин, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

У діях водія ОСОБА_1 , вбачаються ознаки порушення вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину заперечив, надав суду пояснення про те, що він дійсно 14.10.23 близько 22:40 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції у районі пл. Європейської у м.Ромни. Поліцейські перевірили його документи і вказали, що від нього є запах алкоголю, на що він їм пояснив, що це запах від його друзів, які вживали алкоголь, а він зараз підвозить їх у місто. Поліцейські заявили до нього вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився та поїхав із ними до лікарні. У лікарні медсестра, замість того, щоб відібрати у нього аналізи, змушувала його підписати якусь незрозумілу заяву, зміст якої йому був незрозумілий, а тому він не погоджувався її підписувати, однак при цьому казав, щоб унього взяли аналізи для тестування. Надалі поліцейські склали на нього протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, хоча він такої відмови не висловлював, просто не вважав за потрібне підписувати якийсь незрозумілий документ.

Захисник особи, яка притягується до відповідальності, заявив клопотання про закриття провадження у справі з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки його підзахисний не відмовлявся від проходження такого огляду, поїхав із поліцейськими до лікарні, однак не хотів підписувати якусь незрозумілу заяву, підписання якої від нього вимагав медичний працівник, хоча написання окремих заяв від особи у цьому випадку закон не вимагає.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення, диск із відеозаписами та інші матеріали у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність водія настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім іншого, згідно ч.1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється, окрім іншого, керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Так, ч.2 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У той же час, згідно ч.5 вказаної вище статті КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. п. 1.6, 1.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 р. № 1452/735, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою, огляд на стан сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, в якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Наведені норми також кореспондуються із вимогами п.4 та п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, згідно яких:

-огляд водія на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення;

- у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до матеріалів справи долучається, окрім іншого, відео з бодікамери та реєстратора.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів встановлено, що 14.10.23 р. о 22:40 год. на поліцейському патрульному автомобілі здійснювалось переслідування транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , якому було подано сигнал про зупинку проблисковими маячками та спец сигналом патрульного автомобіля. Також із відеозаписів бодікамери поліцейського вбачається, що водію т/з з д.н. НОМЕР_2 поліцейським пояснено підставу зупинення його транспортного засобу, зокрема щодо різкої зміни смуг під час руху. Надалі поліцейськими встановлено особу водія як ОСОБА_1 , роз`яснено обов`язок водія та порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із підозрою, а саме у зв`язку із запахом алкоголю від водія, запропоновано пройти такий огляд на місці зупинки або у медичному закладі, на що було отримано згоду водія проїхати до медичного закладу. У медичному закладі ОСОБА_1 медичним працівником було роз`яснено порядок проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, а також те, що для проходження візуального огляду, тестування спеціальним технічним засобом (алкотестером), а також подальшого можливого відібрання біологічних речовин для аналізу, він має підписати заяву-згоду на медичне втручання, а у разі ненадання такої згоди він буде вважатись таким, що відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що може бути складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Такі обставини вдруге ОСОБА_1 було роз`яснено поліцейським, і лікарем-наркологом, однак тричі від особи було отримано відмову. Надалі поліцейським ОСОБА_1 було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено права за ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи у сукупності та співставляючи відомості, отримані від ОСОБА_1 у судовому засіданні із обставинами, що зафіксовані на відеозаписах суд приходить до висновку, що доводи сторони захисту щодо неправомірності дій медичних працівників щодо підписання згоди особою на медичне втручання, що свідчить про недотримання відповідної адміністративної процедури, що повинно мати наслідком закриття провадження у справі з підстав відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення, свого підтвердження у судовому засіданні не віднайшли та розцінюються як обрана позиція захисту, виходячи із наступного.

Так, судом приймаються до уваги доводи сторони захисту щодо того, що спеціальний спільний нормативний акт МОЗ та МВС України, а саме Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не містить спеціальної вимоги до особи, яка направляється для проведення огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, щодо написання (підписання) будь-яких інших документів, окрім висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння.

У той же час твердження захисника про неправомірність вимоги медичного працівника до особи щодо підписання заяви-згоди на проведення медичного втручання, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що застосовується у медичній сфері та інших галузях, у їх сукупності.

Так, у своїй діяльності медичні заклади (медичні працівники), окрім вказаної вище Інструкції, керуються низкою законодавчих та підзаконних нормативних актів, положень та інструкцій тощо, обов`язкових до виконання.

Як приклад слід навести норму статті 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», згідно якої згода інформованого пацієнта необхідна для застосування методів діагностики, профілактики та лікування. Згода пацієнта чи його законного представника на медичне втручання не потрібна лише у разі наявності ознак прямої загрози життю пацієнта за умови неможливості отримання з об`єктивних причин згоди на таке втручання від самого пацієнта чи його законних представників.

Крім того, проведення медичного огляду особи на визначення стану алкогольного сп`яніння є комплексним заходом, який вимагає від уповноваженого медичного працівника зібрання певних персональних даних щодо особи: встановлення особи за документом, отримання відомостей щодо стану його здоров`я, наявність супутніх чи хронічних захворювань, відібрання біологічних середовищ пацієнта, заповнення форм первинної облікової медичної документації тощо

У той же час ця сукупність дій охоплюється забороною їх здійснення без попередньої згоди суб`єкта, визначеною частиною 1 статті 7 Закону України «Про захист персональних даних», згідно якої забороняється обробка персональних даних про расове або етнічне походження, політичні, релігійні або світоглядні переконання, членство в політичних партіях та професійних спілках, засудження до кримінального покарання, а також даних, що стосуються здоров`я, статевого життя, біометричних або генетичних даних.

При цьому для цілей, пов`язаних із обробкою персональних даних, що стосуються здоров`я особи, передбачається відібрання у суб`єкта персональних даних згоди, що, за визначенням абз. 4 ст. 2 вказаного вище Закону, є добровільним волевиявленням фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

У зв`язку викладеним суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , що виразились у небажанні підписувати заяву про згоду на проведення медичного огляду, унеможливлювали в подальшому приступити до його огляду лікарем-наркологом та виключали можливість відібрання в нього біологічних зразків середовищ, виконання інших дій, що пвязані із необхідністю отримання згоди суб`єкта персональних даних тощо.

Посилання сторони захисту на те, що в медичному закладі КНП СОР ОКСЛ уповноважений медичний працівник пропонував ОСОБА_1 підписати заяву - згоду, як на незаконну вимогу при проведенні медичного огляду, що не передбачена законом, суд розцінює як усвідомлене ухилення ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки наслідки такої відмови особі було роз`яснено у доступній та зрозумілій формі як медичними працівниками, так і поліцейським. Окремо судом відзначається, що у ході судового розгляду та при вивченні матеріалів справи таких процесуальних порушень, які б об`єктивно перешкоджали суду постановити законне та обґрунтоване рішення - встановлено не було.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку про безсумнівний характер протиправних дій ОСОБА_1 ,, які вірно кваліфіковано уповноваженою особою як порушення вимог п. 2.5 ПДР України, за що має наставати відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, враховує дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме його молодий вік, сімейний та матеріальний стан, характер вчиненого ним адміністративного правопорушення та суб`єктивне ставлення особи до вчиненого, наявність вини ОСОБА_1 , у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що доведена суду проза розумним сумнівом наявними доказами у справі .

Із урахуванням даних про особу ОСОБА_1 ,, відсутності обставин, які б пом`якшували відповідальність винної особи, суд вважає за можливе притягнути водія до адміністративної відповідальності в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 130, 247, 251, 252, 266, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок та позбавити його права керування усіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік, який обчислюється з дня вступу постанови про позбавлення цього права у законну силу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Роменського міськрайонного суду Сумської області протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подано протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк пред`явлення до виконання 3 місяці з моменту набрання постановою законної сили.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ