КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 753/7085/23
Номер провадження : 33/824/2953/2023
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 листопада 2023 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Як встановлено постановою судді, 13.04.2023 року о 20 год. 45 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3, 12 поверх , в загальному коридорі, вчинила дії фізичного характеру відносно колишньої невістки ОСОБА_2 , а саме кидалась у бійку, хапала та виривала волосся, наносила удари сумкою по голові, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року у справі № 753/7085/23 щодо неї та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконна, необґрунтована, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального та права.

Зокрема, як вважає апелянт, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 252, 280 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності та дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На думку ОСОБА_1 , матеріали справи не містять доказів, того, що вона вчинила будь-які дії фізичного чи психологічного характеру, пов`язані з домашнім насильством відносно колишньої невістки. Більш того, вказує на те, що саме ОСОБА_2 вчинила стосовно неї, 13 квітня 2023 року, фізичне насильство, заподіявши при цьому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується направленням виданим ДНУ «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного управління справами від 24 квітня 2023 року.

Також, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою її пояснення, згідно яких, остання заперечувала факт вчинення нею 13 квітня 2023 року домашнього насильства. Навпаки, як стверджує ОСОБА_1 , 13 квітня 2023 року, після 20.00 год., вона йшла додому від сина ОСОБА_3 . Біля ліфту вона зустріла колишню невістку ОСОБА_2 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Передбачаючи, неадекватні дії невістки, намагалась переконати її не йти до квартири сина, де відпочивали діти. На її прохання, ОСОБА_2 не реагувала, та почала застосовувати щодо неї, ОСОБА_1 , фізичне насильство, а саме нанесла сильний удар сумкою по голові, била руками та ногами, тягала за волосся. Дані пояснення, як зазначає апелянт, підтвердив у суді першої інстанції її син, ОСОБА_3 , який був очевидцем події, оскільки вийшов з квартири, почувши крики.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 , вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 276221 від 27.04.2023 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, складений інспектором Сьоміним С.Ю., не відповідає вимогам чинного законодавства, не може бути належним та допустимим доказом у справі. Сам рапорт інспектора Сьоміна А.В. від 21.04.2023 року підтверджує лише факт звернення ОСОБА_2 із заявою до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, зміст якої є нічим не підтвердженим.

З урахуванням цих та інших доводів, апелянт вважає, що доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не встановлено, а докази, зазначені в протоколі не підтверджують її вини, що відповідно до вимог п. 1 ст. 247 цього Кодексу, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи скарги ОСОБА_1 , вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на висновок судді про те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; заявою ОСОБА_2 ; рапортом інспектора СПДН ВП Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 21.04.2023 року; перепискою у Viber та фото, суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком, з огляду на таке.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ , під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити висновок про, що для кваліфікації будь-яких діянь, в тому числі фізичного характеру, як домашнього насильства, необхідно встановити не лише сам по собі факт застосування фізичного насильства, незалежно від того, спричинило воно тілесні ушкодження чи ні, а й інші обставини, зокрема, що воно (домашнє насильство) вчинялось між родичами або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, а також те, що внаслідок цих діянь могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Між тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 276221 від 27.04.2023 року, який було складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не містять у собі беззаперечних та об'єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях останньої складу зазначеного адміністративного правопорушення, а саме умисного вчинення будь-яких діянь, зокрема фізичного характеру, крім описаного в протоколі фізичного насильства стосовно колишньої невісткиОСОБА_2 , внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Зокрема у згаданому вище протоколі обставини вчиненого адміністративного правопорушення викладені наступним чином, дослівно: «13.04.2023 року близько 20 год 45 хв за адресою АДРЕСА_3, 12 поверх , в загальному коридорі гр. ОСОБА_1 вчинила дії фізичного характеру відносно колишньої невістки, гр. ОСОБА_2 , а саме кидалась у бійку, хапала та виривала волосся, наносила удари сумкою по голові. Відповідно заяви очевидцями події були діти …».

Тобто, з наведених обставин неможливо зробити висновок про те, що в даному випадку мало місце саме домашнє насильство, а не конфлікт із застосуванням фізичної сили між колишньою свекрухою та невісткою, які спільно не проживають і не проживали однією сім`єю, хоча і перебували колись у родинних відносинах.

Крім того, вказаний вище протокол не містить у собі посилання на будь-які наслідки у виді шкоди, яка могла бути чи була завдана фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, що є обов`язковою складовою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, суддя, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не мала достатніх правових підстав для висновку, як щодо наявності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, так і для висновку про доведеність її вини у вчиненні зазначеного правопорушення.

Більш того, при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства суддею залишено поза увагою той факт, що застосування фізичного насильства під час подій, які мали місце 13.04.2023 року о 20 год. 45 хв., на загальному коридорі 12 поверху, за адресою: АДРЕСА_3 , носило обопільний характер, оскільки у своїх письмових поясненнях інспектору поліції від 27 квітня 2023 року та письмових поясненнях до суду, ОСОБА_1 вказувала на те, що саме ОСОБА_2 , яка є фізично сильнішою за неї, наносила їй удари сумкою в область потиличної частини голови, коліном та руками в область задньої частини стегна та інші частини тіла, а також хватала за волосся, у зв`язку з чим вона зверталась до лікаря, а з 25 квітня по 05 травня 2023 року перебувала лікуванні у терапевтичному стаціонарі ДНУ «НПЦПКМ» ДУС.

Окрім цього, за фактом спричинення їй ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої 29.04.2023 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, досудове розслідування в якому триває по цей день, що підтверджується наданими суду апеляційної інстанції документами.

З огляду на це, оцінка, яку суддя надала наявним у справі доказам не може бути визнана такою, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, а оскаржувана постанова - законною та обґрунтованою.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким вказану апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі щодо неї - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності завчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі щодо неї - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Лужецька О.Р.