Номер провадження: 33/813/714/23
Номер справи місцевого суду: 947/1948/23
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Компанійця М.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського райсуду м. Одеси від 14.03.2023 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда другої групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,а також звільнено його від сплати судового збору у розмірі 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536, 80 грн., як інваліда другої групи.

Відповідно до вказаної постанови, водій ОСОБА_1 23.12.2022 о 22:40 год. в м. Одеса по вул. Довга, біля буд. №116 керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів та мови, після чого відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Компанієць М.М. в інтересах ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою, посилаючись на її прийняття без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, з порушенням норм матеріального права, неправильним застосуванням норм процесуального права з огляду на наступне:

- судом не було прийнято до уваги письмові пояснення захисника, постанова не містить жодного посилання чи згадування про зазначені пояснення, а також мотивів відхилення викладених у них аргументів;

- суд неуважно, неналежно дослідив відеозаписи із нагрудних камер працівників патрульної поліції, зокрема, було залишено поза увагою те, що жоден із співробітників поліції не представився, не повідомив ОСОБА_1 причину зупинки його автомобіля, безпідставно почали вимагати документи та не повідомили про проведення зйомки на боді-камеру, тому останній відмовився від проходження тесту на вміст алкоголю, оскільки не розумів підставу зупинки, внаслідок чого протокол про адміністративне правопорушення стосовно його підзахисного складений з грубим порушенням норм чинного законодавства та є недопустимим доказом;

- поза увагою суду залишилось те, що не було жодних законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , доказів правомірності зупинки водія матеріали справи не містять, натомість, Верховний Суд та апеляційні суди неодноразово зазначали, що, якщо з матеріалів справи не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, то всі наступні вимоги працівників поліції водій не зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи стосовно нього не можуть бути належними та допустимим доказами його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки сп`яніння є вигаданими, вказаними навмання та такими, що не відповідають дійсності, зокрема, така ознака як «розширені зіниці, що не реагують на світло» не є ознакою алкогольного сп`яніння, а є ознакою наркотичного сп`яніння, на місці зупинки ОСОБА_1 не встановлювалась, а ознака «поведінка, що не відповідає дійсності» була зазначена, вочевидь, помилково, натомість, ОСОБА_1 поводив себе спокійно та відповідно ситуації, що склалась; викладені в оскаржуваній постанові ознаки сп`яніння не відповідають ознакам, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на викладене та зауважуючи на тому, що в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази наявності в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник Компанієць М.М. просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Компанієць М.М. не з`явились, не зважаючи на своєчасне та належне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, при цьому захисник Компанієць М.М. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , в якій також вимоги своєї апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Враховуючи неявку вищезазначених учасників процесу в судове засідання, апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень захисника щодо наявності підстав для закриття провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №098536 від 23.12.2022 (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 23.12.2022 о 22:40 год. в м. Одеса по вул. Довга, біля буд. №116 керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, після чого відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України;

- відеозаписом з боді-камер співробітників поліції (а.с. 4), на яких зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Із аналізу повторно дослідженого апеляційним судом вищевказаного відеозапису із нагрудної камери відео-реєстратора співробітників поліції вбачається, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції, після чого, в ході проведення бесіди з останнім, поліцейський запідозрив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, пославшись на запах алкоголю із порожнини рота, що й послугувало підставою для пропозиції останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я.

При цьому, як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 , на вищевказану пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповів відмовою та зауважив, що поспішає забрати дружину.

Після цього співробітником поліції були роз`яснені останньому наслідки відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, те, що стосовно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови від проходження такого огляду.

Оцінюючи посилання захисника на те, що у працівників поліції не було жодних законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає такі доводи помилковими з огляду на наступне.

Вимогами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон) передбачений перелік випадків зупинки поліцейським транспортних засобів, при цьому, п. 9 зазначеної ч. 1 ст. 35 Закону визначає таку підставу для зупинки як порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

В свою чергу, п. 10 «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого постановою КМУ №1456 від 29.12.2021 визначено, що уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, серед іншого, порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №2102-ІХ від 24.02.2022 на території України оголошений воєнний стан у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України, строк якого в подальшому було неодноразово продовжено Указами Президента України.

Відповідно до п. 19.2 ПДР України, дальнє світло слід перемикати на ближнє не менш як за 250 м до зустрічного транспортного засобу, а також тоді, коли воно може засліпити інших водіїв, зокрема тих, що рухаються в попутному напрямку.

На підставі аналізу вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції 23.12.2023 о 22:45 год. у зв`язку, зокрема, із тим, що рухався з ввімкненим дальнім світлом фар, після чого співробітник поліції попросив його надати документи та запідозрив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із характерним запахом із порожнини роту (01:14 год. відеозапису), внаслідок чого запропонував останньому пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився.

Відтак, автомобіль «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був запинений співробітниками патрульної поліції за наявності до того відповідних передбачених законом підстав та апеляційний суд не вбачає в діях поліцейських будь-яких порушень вимог закону при зупинці зазначеного транспортного засобу.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 7 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

В свою чергу, відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до вищезгаданого відеозапису, отримавши відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що зафіксовано, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезгаданого п. 8 Порядку, технічними засобами відеозапису, співробітники патрульної поліції обґрунтовано склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №098536 від 23.12.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Окрім того, співробітниками патрульної поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

Дослідженим відеозаписом також вбачається, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення зачитувався ОСОБА_1 співробітником поліції, останній ознайомився з його змістом, підписав протокол, жодних зауважень стосовно викладених в ньому обставин, в тому числі щодо виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння, не надавав та у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив, що не згоден (а.с. 2).

В подальшому, співробітники поліції відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та керування було передано ОСОБА_2 , водійське посвідчення серії НОМЕР_2 .

Приймаючи до уваги твердження захисника про те, що співробітники поліції не представились під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає їх такими, що відповідають дійсності, оскільки із долученого до матеріалів справи відеозапису боді-камер співробітників поліції вбачається, що при спілкуванні із ОСОБА_1 поліцейський, який його зупинив, назвав лише своє ім`я.

Проте зазначені обставини не можуть слугувати підставою для визнання складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, оскільки весь процес спілкування із останнім був зафіксований на відеозапис, долучений в подальшому до матеріалів справи, в протоколі міститься посилання на посадову особу, яка його склала - інспектор патрульної поліції Ендебеле Є.А., а також зазначено, який взвод патрулював на момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 - 16 взвод 1 роти 2 батальйону полку УПП в Одеській обл. (а.с. 2).

З огляду на вищевикладене, факт того, що поліцейський не представився ОСОБА_1 під час його зупинки, хоча й свідчить про невідповідність таких дій вимогам Закону України «Про Національну поліцію», проте не є істотним та не призводить до автоматичного визнання зібраних співробітниками поліції доказів недопустимими.

Водночас, заслуговують на увагу та є слушними посилання захисника на безпідставність та помилковість деяких зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

Так, на підставі аналізу змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №098536 вбачається, що співробітниками поліції в якості явних ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 були зазначені: запах алкоголю з порожнини рота, розширені зіниці, що не реагують на світло та поведінка, що не відповідає дійсності (а.с. 2).

При цьому, положеннями п. 3 Розділу I Інструкції передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: 1) запах алкоголю з порожнини рота; 2) порушення координації рухів; 3) порушення мови; 4) виражене тремтіння пальців рук; 5) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; 6) поведінка, що не відповідає обстановці.

Натомість, така ознака як «розширені зіниці, які не реагують на світло» передбачена п. 4 Розділу I Інструкції в якості ознаки наркотичного сп`яніння, а не алкогольного.

Відтак, як про це обґрунтовано стверджує захисник, вищевказана ознака зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння безпідставно.

Така наявна в протоколі про адміністративне правопорушення ознака алкогольного сп`яніння як «поведінка, що не відповідає дійсності» вочевидь була зазначена співробітниками поліції помилково, стала наслідком технічної описки та малось на увазі «поведінка, що не відповідає обстановці», внаслідок чого, на переконання апеляційного суду, така описка не є істотною та не має вирішального значення при вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, повторним дослідженням вищевказаного відеозапису із нагрудних камер співробітників патрульної поліції встановлено, що поведінка ОСОБА_1 , всупереч доводам захисника, дійсно не відповідає обстановці, що склалась, як про це обґрунтовано було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення в якості ознаки сп`яніння, зокрема, будучи відстороненим від керування транспортним засобом, ігноруючи законні вимоги поліцейських, останній здійснює спроби сісти за кермо автомобіля та змінити місце розташування свого автомобіля, після чого, будучи зупинений поліцейськими, продовжує з ними спір, наполягає на тому, щоб вони допустили його до керування, маніпулює та безпідставно ігнорує їх пропозиції звернутись до дружини, друга або представників ТРО для того, щоб його машину переставили.

Із аналізу розмов ОСОБА_1 із співробітниками поліції вбачається така ознака алкогольного сп`яніння, як порушення мови, яка не зазначена співробітниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення, проте зазначена в оскаржуваній постанові Київського райсуду м. Одеси від 14.03.2023.

Окрім того, є слушними посилання захисника на те, що деякі з викладених в оскаржуваній постанові ознаки сп`яніння не відповідають ознакам, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, суддею в якості ознак сп`яніння ОСОБА_1 зазначено почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини та порушення координації рухів й мови (а.с. 21).

Разом із тим, апеляційним судом, на підставі повторного аналізу доданих співробітниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення доказів, встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 23.12.2022 о 23:40 год. з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці.

В цьому контексті апеляційний суд зауважує на тому, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, внаслідок чого деякі розбіжності у викладенні ознак алкогольного сп`яніння у постанові суду та протоколі в даному випадку, не мають вирішального значення при встановленні наявності в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Натомість, зазначені вище докази спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Встановлені апеляційним судом незначні невідповідності дій співробітників поліції вимогам вищевказаного Закону України «Про Національну поліцію» не свідчать про існування підстав для визнання зібраних поліцейськими та долучених до матеріалів справи доказів недопустимими, натомість, співробітниками патрульної поліції були дотримані вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку в частині належного фіксування відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Компанійця М.М. залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну, обґрунтовану та вмотивовану - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Компанійця М.М., в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського райсуду м. Одеси від 14.03.2023 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца