Справа № 164/375/22 Провадження №33/802/325/23 Головуючий у 1 інстанції:Токарська І. С.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Маневицького районного суду Волинської області від 22 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10 березня 2022 року о 11 годині 30 хвилин на автодорозі Т-1802 смт. Колки с. Красноволя передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , який на автодорозі Т-1802 19 км смт. Колки с. Красноволя керував автомобілем марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (г) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у зв`язку із невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права. Разом з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Маневицького районного суду Волинської області від 22 червня 2022 року. Подане клопотання ОСОБА_1 мотивує тим, що хоча і підписався за отримання копії оскаржуваної постанови в день її оголошення, а саме 22 червня 2022 року, однак отримав її на руки фактично лише 27 червня 2022 року. Крім того, вказує про нероз?яснення йому порядку апеляційного оскарження винесеної постанови, а саме що строк апеляційного оскарження обчислюється не в робочих днях, а в календарних. На переконання ОСОБА_1 , зазначені ним в клопотанні підстави для поновлення пропущеного строку є поважними, у зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Маневицького районного суду Волинської області від 22 червня 2022 року.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Маневицького районного суду Волинської області від 22 червня 2022 року, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи судовий розгляд 22 червня 2022 року матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 проводився за участю останнього, що підтверджується оскаржуваною постановою та протоколом судового засідання.

Відповідно до матеріалів справи. копію постанови ОСОБА_1 отримав у той же день 22 червня 2022 року, що стверджується наявною у матеріалах справи розпискою, власноручно підписаною першим. Факт підписання розписки про отримання оскаржуваної постанови в день її оголошення ОСОБА_1 не заперечується.

Також слід зауважити, що у резолютивній частині судового рішення вказано про порядок оскарження винесеного рішення, а саме постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня винесення постанови.

Крім того, про обізнаність апелянта з порядком та строком апеляційного оскарження свідчить і звукозапис судового засідання від 22.06.2022, з якого убачається, що після проголошення постанови, порядок та строк оскарження були роз`яснені ОСОБА_1 .

Установлено, що постанову у даній справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 винесено 22 червня 2022 року, відтак строк на її апеляційне оскарження закінчився 04 липня 2022 року (02, 03 липня 2022 вихідні дні). Проте ОСОБА_1 апеляційну скаргу подав лише 06 липня 2022 року, що підтверджується штемпелем місцевого суду.

Існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення апелянта, чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно, подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

Також слід зауважити, що зазначеним доводам ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду неодноразово надавалась оцінка суддями апеляційного суду. Проте, ОСОБА_1 , зловживаючи своїм правом на апеляційне оскарження, продовжує подавати аналогічні за змістом клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції, не наводячи інших відмінних причин, у підтвердження поважності пропуску такого строку.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п. 53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вказане, апеляційний суд доходить висновку, що наведені у поданому клопотанні доводи не дають підстав вважати строк апеляційного оскарження постанови судді пропущеним із поважних причин.

Приписами ч. 2 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пропустив строк апеляційного оскарження судового рішення, і хоча порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, проте не зазначив поважних причин пропуску цього строку, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, та повертає апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Маневицького районного суду Волинської області від 22 червня 2022 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук