ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/1307/23

Провадження № 3/936/796/2023

27.11.2023 р. смт. Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Пелих О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД № 341549 від 12.10.2023 року, 12.10.2023 року біля 20.09 години в смт. Воловець по вул. Карпатській, 212, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «УАЗ 369» без номерного знаку, в стані алкогольного спяніння: нестійка хода, нечітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проведення медичного огляду на стан алкогольного спяніння, ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки автомобіля, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського DM3830. чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

До суду, особа, як притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до такого висновку.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Згідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.2 ст.266 КУпАП, передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, виходячи із фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 341549 від 12.10.2023 року, встановлено, що 12.10.2023 року біля 20.09 години в смт. Воловець по вул. Карпатській, 212, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «УАЗ 369» без номерного знаку, в стані алкогольного спяніння: нестійка хода, нечітка вимова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проведення медичного огляду на стан алкогольного спяніння, ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки автомобіля, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського DM3830.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 року.

Досліджуючи адміністративні матеріали, встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 341549 від 12.10.2023 року, не зазначено, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Хоча п.6 вищезазначеної інструкції зазначає, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Також слід зазначити, що приєднаний до матеріалів справи відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського є неповним та не відображає усіх обставин та відомостей про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Порядок застосування органами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису визначається Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026.

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ даної Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Згідно з пунктом 1 розділу VІІ зазначеної Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються:

1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу;

2) примусове виключення відео реєстраторів;

У той же час, приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення, диск із відеозаписами містить перерви, тобто відеозапис не є безперервним, оскільки містить три окремі файли, на яких не відображено дату та часу вчинення адміністративного правопорушення, що вказує на примусове відключення відео реєстратору або ж самовільне видалення частини відеоматеріалу.

Окрім того, на першому відео файлі встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності на пропозицію працівника поліції надавав свою згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Зокрема, ОСОБА_1 повторив що згідний на проходження медичного освідчення на стан алкогольного сп`яніння в лікарні. Проте, на другому відео файлі працівник поліції, не відреагував на згоду ОСОБА_1 пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, а надалі продовжував запитувати останнього про відмову від такого проходження. Третій відеозапис відображає тільки кінцівки ніг учасників даної події і не зафіксовано того факту, що на запитання поліцейського про відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, відповідав саме ОСОБА_1 .

Разом з тим, із відеозапису вбачається, що під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 уповноваженою посадовою особою, яка складає протокол, не доводився зміст статті 63 Конституції України та не роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, що в свою чергу свідчить на невиконання особою, яка склала такий протокол, вимог ч.4 ст.256 КУпАП, та має наслідком порушення права на захист.

Зазначені обставини із врахуванням положень Інструкції та аналізу доказів не можуть розцінюватися як порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, що вказує про відсутність в діях ОСОБА_1 обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У пункті 19 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 зроблено висновок, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

У постанові Київського апеляційного суду від 30 травня 2022 року у справі № 361/1305/22 зроблено висновок, що порушення вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису щодо безперервності свідчать про самовільне видалення поліцейськими частини відеоматеріалу або примусове відключення відео реєстратору. З цих підстав відеозаписи не можуть бути визнані беззаперечними самостійними доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Із урахуванням наведеного, дослідженими в суді доказами встановлено недотримання працівниками поліції процедури пропозиції проходження водію ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння, належними доказами не встановлено факт відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження такого медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння при безперервній відеофіксації, оскільки судом встановлено, що відеофіксація не була безперервною, а також відеофайли не містять дати та часу здійснення відеофіксації. Інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, ай для всіх інших органів держави.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 247, ст.283, ст.284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Пелих О.О.