Справа № 462/5387/23 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/811/1163/23 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

за участю представника особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності адвоката Галича П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2023 року,

встановив :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. судового збору.

ОСОБА_1 ,визнаний винним у тому, що він 02 липня 2023 року о 00 год. 37 хв., в м. Львові, на вул. П`ясецького, 2, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння відмовився.

На дану постанову ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить: апеляційну скаргу задоволити, постанову - скасувати, винести нову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в його діях, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно нього - закрити.

Апелянт покликається на те, що із вказаною постановою категорично не згідний, вважає таку незаконною, такою, що винесена за грубого порушення вимог процесуального законодавства, з порушенням за його прав, включаючи права на доступ до правосуддя, права на захист, судом зроблені висновки, які не узгоджуються з вимогами законодавства щодо критеріїв належності та допустимості доказів, висновки суду не відповідають дійсним обставинам та побудовані на припущеннях, що є наслідком формального підходу суду до розгляду даної справи, не дотримання вимог доведення винуватості справи «поза розумним сумнівом».

Зазначає, що враховуючи те, що він не здійснював керування транспортним засобом то відсутня одна із обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративним правопорушення передбаченого ч.1 ст.130, а саме: ознака керування, що свідчить про відсутність події і складу адміністративного правопорушення. В матеріалах справи відсутні відповідні відеозаписи, які б поза розумним сумнівом доводили факт керування керування транспортним засобом 02.07.2022 року об 00:37 год. по вул. П?ясецького, 2 в м. Львові. Більше того, як вбачається з відеозапису clip-0.mp4, екіпаж патрульної поліції приїхав за адресою м. Львів, вул. П?ясецького, 2 об 00:36 год. і відеозаписом зафіксовано припаркований нерухомий автомобіль Фольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_2 . Тобто, він не міг здійснювати керування цим автомобілем об 00:37 год. 02.07.2023 року. Тим більше, на даному відеофайлу зафіксовано розмову поліцейських між собою з ненормативною лексикою, суть якої зводить до того, що поліцейські не зупиняли даний транспортний засіб. Оскільки апелянт не керував транспортним засобом та не був водієм в розумінні ПДР України, то на нього обов`язок, визначений п. 2.5. ПДР України не розповсюджувався, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки особа, яка не здійснювала керування транспортним засобом не може порушити вимоги п. 2.5, так як вимоги даного пункту стосуються виключно водія, а не пасажира.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 його належного оповіщення та доказів того, що він був повідомлений про дату і час розгляду справи. Також звертає увагу й на той факт, що й оскаржуваної постанови апелянт теж не отримував. Про існування такої довідався випадково, лише після того, як звернувся до адвоката і той, перевіривши сайт суду, виявив те, що 04.08.2023 року справу відносно нього вже розглянуто судом.

Отже в даному випадку суд усунувся від дотримання положень ст. 278 КУпАП та не перевірив факту отримання ОСОБА_1 такої повістки та не відобразив цього в постанові, хоча приписи ст. 278 КУпАП прямо зобов`язують суд перевірити чи оповіщено осіб про дату і час розгляду справи. Відтак суд грубо порушив його процесуальні права та право на доступ до правосуддя, порушив право на правову допомогу, що свідчить про незаконність постанови суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Галича П.О. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та ін.

З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадження вказаних вимог закону дотримався.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№507711 від 02 липня 2023 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №507712 від 02 липня 2023 року; рапортом; поясненнями свідка; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7264808 від 02.07.2023 року та відеозаписами з місця події.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Перевіряючи доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи будь-які доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та відповідно порушення ним ПДР України виходжу з того, що вони спростовуються відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається як працівники поліції підходять до автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , на водійському сидінні якого знаходився ОСОБА_1 .

Крім цього, факт керування ОСОБА_1 вищезазначеним автомобілем та відповідно порушення ним ПДР України, стверджується відеозаписом на якому зафіксована розмова свідка ОСОБА_2 (а.с. 6), яке повністю підтверджує обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 . Зокрема, із пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається те, що він рухався автомобілем о вулиці Конюшинній близько 23.45 год 02 липня 2023 року та побачив, що посеред дороги заведений автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 темно синього кольору. Вказує, що біля автомобіля лежав чоловік, він зупинився та вийшов з авто щоб переконатися, що все в порядку. Виявилося, що він спав та було чути запах алкоголю. Прийшовши до тями цей чоловік почав себе поводити агресивно, після чого свідок ОСОБА_2 зателефонував у поліцію. Стверджує, що почувши це чоловік сів за кермо автомобіля та почав рухатися по вулиці Конюшинни. Звертає увагу, що він був з двома друзями, вони сіли в автомобіль та почали рух за ним. Після чого патрульні побачили його автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 та почали рух за ним, після чого чоловік зупинився і поліцейські почали з ним розмову.

Щодо тверджень апелянта у судовому засіданні апеляційного суду про те, що документи складені різним почерком та різними працівниками зазначаю наступне. Не є підставою для скасування рішення суді те, що складання документів у справі відбувалось різними працівниками поліції, а доводи захисника в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону. Розділом ІІІ п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395, на порушення якої працівниками поліції посилається захисник, передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Однак, у даному випадку працівники поліції не розглядали справу, а складали документи, сукупність яких свідчила про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП, а рішення за результатами матеріалів справи, зібраними працівниками поліції, постановляв суд.

Щодо покликань апелянта в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у його відсутності то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставо для скасування постанови, а порушенні його права поновленні шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційний суд розцінює доводи ОСОБА_1 про його невинуватість, як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вину ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА