Справа № 390/208/23
Провадження № 3/390/184/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2023 р. м. Кропивницький

Суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Квітка О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жашків Черкаській області, громадянин України, військовослужбовець Дніпровського ТЦК, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

о 23 год. 15 хв. 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-21053, н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Стрий-Знам`янка (714 км) з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці ока, млява мова, поведінка не відповідає ситуації. Від проходження медичного огляду в умовах лікарні на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся за вказаною у протоколі адресою у встановленому порядку. Про причини неявки до суду не повідомив.

09.05.2023 від захисника ОСОБА_1 адвоката Головатюка В.В. надійшла заява про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також без участі його захисника адвоката Головатюка В.В. (а.с. 31).

У своєму клопотанні про закриття провадження захисник адвокат Головатюк В.В., зокрема, зазначив, що не було роз`яснено прав та обов`язків, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також вказав, що безпідставна зупинка водія не є законною, тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний. Такого висновку дійшов Чернівецький апеляційний суд у рішенні від 13.10.2022 по справі №718/1824/22. Відеозаписи виготовлені із порушенням п. 3.5 розділу ІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №100 від 03.02.2016, яким передбачено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. На компакт-диску, наданому в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, містяться 3 файли відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зі змісту яких вбачається, що відеозаписи постійно перериватися. Проаналізувавши долучені відео матеріалів справи, можна зробити висновок про порушення працівниками поліції обов`язку ведення безперервної відеозйомки. Цей відеозапис не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що у матеріалах справи не міститься посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено цей відеозапис. Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 встановлено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Працівниками поліції всупереч ст. 266 КУпАП не пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, а відразу ставилось питання про проходження огляду в медичній установі. Також ОСОБА_1 не висловлював незгоду з проходженням на місці. Такої можливості не було запропоновано ОСОБА_1 ..

У ситуації, яка склалася в ОСОБА_1 в одинадцятій годині вечора, в період дії військового стану та комендантської години, а також враховуючи значну віддаленість міста Жашкова (місця проживання ОСОБА_1 ) від місця подій в місті Кропивницькому, цілком зрозумілим є ставлення ОСОБА_1 в цій ситуації, що він «не бажає проходити огляд» в медичному закладі, саме «не бажає», так як це унеможливить його вчасне повернення додому. В той же час, законодавством встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції. Однак, саме вимоги від працівників поліції не надходило. Такі питання «чи бажаєте пройти огляд?», не можна рахувати законною вимогою працівника поліції. Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, вважає, що такі дії працівника поліції як слова «десять хвилин і їдете» є провокуванням ОСОБА_1 на скоєння правопорушення, який в іншому випадку не було б скоєно, по суті вчинені виключно з метою спонукання особи до висловлення відмови від проходження огляду. З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених протиправних дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду. Також в порушення інструкції інспекторами патрульної поліції не складалося направлення до найближчого закладу охорони здоров`я.

З огляду на те, що ОСОБА_1 надсилалися судові повістки за вказаною ним же адресою, але будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та про те, що ця справа буде розглядатися у Кіровоградському районному суді Кіровоградської області, не вжив заходів для явки до суду, суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

В практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, вказано, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України» 3 квітня 2008 року заява N 3236/03).

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Судом досліджені наступні матеріали:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №189348 від 02.02.2023, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що останній відмовився від проходження медичного огляду в умовах лікарні на стан наркотичного сп`яніння відмовився (а.с. 3);

-довідка ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 протягом року не притягався до адміністративної відповідальності (а.с. 4);

-копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 5);

-відеозапис нагрудної камери працівника поліції (а.с. 6).

Відповідно до вимог п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлорна та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», зокрема:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Наведений вище перелік підстав зупинки транспортного засобу є вичерпним. Інші підстави є незаконними.

Тобто, під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»). Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

В бланці протоколу, який є стандартним і використовується Національною поліцією України, відсутнє окреме місце для підпису особи, що притягається до адміністративної відповідальності, з приводу того, що їй роз`яснено її права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Підпис ОСОБА_1 міститься в трьох місцях протоколу, зокрема і після абзацу, де мова йде про роз`яснення прав та обов`язків.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що працівником поліції використовувалася бодікамера. Постійні переривання у відеозаписах, як на це вказує захисник, відсутні. Тому суд визнає вказаний відеозапис як належний та допустимий доказ.

Із відеофайла «130 (2)» (23-24 с. запису) видно, що працівник поліції зразу після зупинки водія вказує на причину зупинки непрацюючий стоп-сигнал. На що водій відповідає «Зробимо!». Тобто підставою зупинки були очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. Отже, твердження захисту про те, що зупинка автомобіля була безпідставною, не відповідає дійсності.

У протоколі міститься посилання, що відеозапис зафіксовано на нагрудну камеру. З відеозапису можна чітко зрозуміти, що працівники, починаючи із 06 хв. 40 с. запису відеофайла «130 (2)» постійно вказують ОСОБА_1 на наявні у нього ознаки наркотичного сп`яніння та кілька раз пропонують йому пройти тест у медичному закладі. Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, а відразу ставилося питання про проходження огляду в медичній установі, суд виходить із наступного.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 з подальшими змінами).

Отже, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух`і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

За змістом частини шостої статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан наркотичного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду, регулюються Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 з подальшими змінами (далі - Порядок № 1103). Приписи Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 застосовуються у системному зв`язку як між собою, так і з приписами інших нормативних актів.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 3 Порядку № 1103, пункт 6 розділу І Інструкції № 1452/735).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

Пункт 3 розділу І Інструкції № 1452/735 визначає ознаки алкогольного, а не наркотичного сп`яніння. Ознаки останнього визначені у пункті 4 розділу І Інструкції № 1452/735. Отже, саме у випадку алкогольного сп`яніння передбачений огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Вказане підтверджує назва та зміст розділу ІІ Інструкції № 1452/735 «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів», який регламентує проведення поліцейським огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Тому приписи розділу ІІ Інструкції № 1452/735 щодо огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу незастосовні до процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тільки алкогольного. На це вказує і пункт 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, відповідно до якого у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції № 1452/735, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто не проводить огляду на стан таких різновидів сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (частина п`ята статті 266 КУпАП).

Ці приписи статті 266 КУпАП, якщо їх застосовувати без системного зв`язку з наведеними вище приписами Порядку № 1103 й Інструкції № 1452/735, а також не враховувати мету адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП і процедур, встановлених задля фіксації відповідних правопорушень, справді можуть допускати таке буквальне тлумачення, за якого огляд водія із використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу поліцейський проводить у випадку кожного виду сп`яніння, а не тільки алкогольного. Проте згідно з частиною шостою статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тому у кожному випадку направлення водія для такого огляду до закладу охорони здоров`я та проведення такого огляду суд має з`ясувати, чи дотриманий відповідний порядок.

Аналогічну позицію висловила ВП ВС у своїй постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 11-21сап21.

Отже, медичний огляд водія на стан наркотичного сп`яніння можливий саме без попереднього огляду з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Враховучи викладене, оцінюючи належні та допустимі докази у їх сукупності, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 33, ст. 130 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області О.О. Квітка