ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бойко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Бойко Наталії Олександрівни, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що 21 червня 2023 року о 01 годині 30 хвилин у м.Дніпро, вул. Донецьке шосе, 124 в, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду у на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на камеру, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2023 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду є незаконною, постановленою із порушенням норм процесуального права, неповнотою з`ясування обставин справи та невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам справи.

В обґрунтування зазначає, що судові засіданні по даній справі були призначені два рази, спочатку 27.09.2023, яке за клопотанням сторони захисту було відкладено на 17.10.2023, у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та підготовки до розгляду справи. Потім, 16.10.2023 нею до суду було клопотання про відкладення розгляду справи, але вже з посиланням на хворобу ОСОБА_1 , на підтвердження чого надано медичну довідку від 16.10.2023, яка наявна в матеріалах справи. Однак, суд першої інстанції не врахував вказану довідку, розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, при цьому в судовому рішенні зазначив, що медичних документів, які підтверджують неможливість ОСОБА_1 прийняти участь в судовому засіданні суду не надано, а також, що дії сторони захисту спрямовані на затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності.

Разом з тим, з урахуванням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.6 ст.38 КУпАП, апелянт вважає, що доводи суду першої інстанції про затягування процесу стороною захисту є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Також в поданій апеляційній скарзі захисник вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. НОМЕР_1 , просто сидів в автомобілі, а коли до нього прийшли працівники поліції взагалі не зрозумів, що останні почали складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи факт того, що з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, сторона захисту вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що цілком узгоджується з практикою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, викладеною у справі №404/4467/16-а, а також Дніпровського апеляційного суду (справа №204/3213/22, №188/627/23) та Харківського апеляційного суду (справа № 953/6083/22).

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Бойко Н.О. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Додатково ОСОБА_1 суду поясни, що він не керував автомобілем, а лише сидів за кермом припаркованого на узбіччі автомобіля разом з товаришем, який був у стані алкогольного сп`яніння, коли приїхали патрульні поліцейські. Сам він не вживав алкоголь та чекав допомогу, оскільки у нього розрядився акумулятор автомобіля, а тому відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Гроші поліцейським за вирішення питання про не складання адмінпротоклу пропонував не він, а його товариш. Натомість йому не відомо, чи було розпочато кримінальне провадження за цим фактом.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №265248 від 21.06.2023 року; рапорт щодо обставин викладених у протоколі та диск з відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №265248 від 21.06.2023 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 21.06.2023 року о 01:30 год. в м. Дніпро, Індустріальному районі, по вул. Донецьке шосе, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням мови, різкою зміною забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано із використанням технічного засобу відеозапису Motorola VB 400 №471402, 470455, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено підпис ОСОБА_1 . Крім того, зафіксовано, що було вилучено ПВ серії ВХМ 923592, та видано тимчасови й дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_2 . Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана, про що свідчить його особистий підпис.

Згідно рапорту інспектора взводу №1 роти №1 бат №2 УПП в Дніпропетровській області Назаренка А. від 21.06.2023 року, вбачається, що 21.06.2023 року о 01:30 год. під час несення служби за адресою: м. Дніпро, Індустріальний район, по вул. Донецьке шосе, разом з екіпажем Легіон Т13 було зупинено ТЗ VOLKSWAGEN CADDY, н.з. НОМЕР_1 . Водієм виявився ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій відмовився. Відносно водія ОСОБА_1 складено протокол серії ААД №265442 за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.5 ПДР. Водія відсторонено від керування шляхом передачі тверезову водієві. Дану подію зафіксовано на нагрудну камеру 4714002, 470455, 470234 (а.с.2).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься у 1 файлі на одному DVD-R диску, долученому до матеріалів справи (обкладинка диска не пронумерована).

Так, з відеофайлу export-ltuia тривалістю 00:00:00 00:23:10, який містить поєднання двох відеозаписів з нагрудних бодікамер поліцейських та фрагментарну перерву у часі фіксації подій, вбачається, що 21.06.2023 року о 01:41 годині працівники патрульної поліції підійшли до транспортного засобу VOLKSWAGEN CADDY, н.з. НОМЕР_1 ., за кермом якого перебував ОСОБА_1 , а поряд з ним, на пасажирському сидінні сидів ще один чоловік, який вживав спиртні напої у вигляді пива. На прохання поліцейського надати посвідчення водія, ОСОБА_1 відповів, що вони були надані колезі поліцейського дещо раніше, а після відповіді поліцейського, що документи не надавалися взагалі, знайшов їх на торпеді автомобіля.

Далі, на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, після чого, для уточнення, йому ще раз було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, але водій не відповів, так як їх розмову було перервано дзвінком на телефон останнього, який після зауваження поліцейських, що п`ять співробітників стоять на вулиці під дощем і чекають допоки він договорить, встав із-за керма автомобілю та відійшов говорити по телефону.

Через п`ять хвилин очікування завершення розмови ОСОБА_1 по телефону, працівники поліції підійшли до нього та він почав ставити їм питання Хто у них головний?, а після зауваження поліцейського, що спочатку потрібно відповісти на їх запитання, а потім далі говорити по телефону, відповів, що ОСОБА_2 я відповім на ваші запитання, потягнемо час!.

Потім працівниками поліції в черговий раз було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що він відповів Що думаю ні, поки що ні, а там подивимося. Після чого поліцейський відповів, що немає такого поки що, що вони фіксують його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, відсторонено від керування транспортним засобом шляхом евакуації транспортного засобу та потрібно зачекати оформлення протоколу.

Подальшою відеозйомкою з бодікамери іншого поліцейського зафіксовано, як пасажир транспортного засобу, який перебував поряд із ОСОБА_1 , на запитання поліцейського Чому не можна вдома не відпочити нормально?, відповів, що вони їхали на Павлоград, а потім почав пропонувати поліцейським двадцять тисяч доларів для того, щоб вони із ОСОБА_1 поїхали далі.

Отже зазначені на вказаному відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а просто сидів в автомобілі. Крім того, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не оспорював факт керування ним транспортним засобом.

При цьому, апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і не містить руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише оспорює наявність доказів керування ним транспортним засобом.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у справі №404/4467/16-а, щодо визначення поняття керування транспортним засобом, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Щодо доводів сторони захисту про порушення місцевим судом вимог ст.268 КУпАП, у зв`язку із розглядом справи за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає, що його права, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Бойко Н.О. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бойко Наталії Олександрівни - залишити без задоволення, а постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО