КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/5433/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., перевірившиматеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Богуцького Івана Олександровича на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,за частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, а також стягнутона користь держави судовий збір в сумі 496, 20 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 10 листопада 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Богуцький І.О.звернувся з апеляційною скаргою, в якій порушив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи і копію оскаржуваної постанови також не отримував. Судова кореспонденція направлялись на не вірну адресу, а про наявність даного провадження ОСОБА_1 дізнався лише після накладення стягнення, у зв`язку з чим невідкладно звернувся до адвоката Богуцького І.О., з яким 01 листопада 2023 року уклав договір та який 06 листопада 2023 року ознайомився з матеріалами справи та зі змістом оскаржуваної постанови і в межах десятиденного строку з моменту її отримання скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду.

Перевіривши матеріали справи та аргументи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

За змістом положень ч. 2 ст. 294 КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.

При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено.

При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Враховуючи, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята 16 лютого 2022 року, останнім днем подання апеляційної скарги було 28 лютого 2022 року з урахуванням того, що 26 та 27 лютого 2022 року були вихідними днями.

Разом з тим, з апеляційною скаргою скаржник звернувся лише 10 листопада 2023 року, тобто майже через один рік та дев`ять місяців після набрання оскаржуваною постановою законної сили.

Апеляційний суд бере до уваги, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії № 815 від 17 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 під підпис був повідомлений про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів відповідно до ст. 221 КУпАП.

Посилання в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження стосовно повідомлення ОСОБА_1 не за вірною адресою є недоречним, оскільки судом першої інстанції здійснювався виклик ОСОБА_1 в судове засідання шляхом надсилання судової повістки на поштову адресу останнього, яка була зазначена ним під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, вказані обставини не можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 був позбавлений будь-яких можливостей дізнатись про результат розгляду справи, оскільки будь-яких перешкод об`єктивного характеру для цього не існувало і у відповідному клопотанні вони не наведені.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, а саме: направлено судову повістку на вказану ним поштову адресу, а також те, що йому було відомо, що адміністративний матеріал відносно нього буде розглядатися в суді, про що йому повідомлялось при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що скаржник у розумні інтервали часу мав вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та, відповідно цікавитися результатом розгляду такої справи.

З матеріалів справи вбачається, що повний текст оскаржуваної постанови направлявся ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак 16 липня 2022 року поштове відправлення повернулося до суду з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Сам по собі факт отримання копії постанови 06 листопада 2023 року за обставин щодо обізнаності про наявність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, з яким він був ознайомлений під підпис, не може свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

Прохання адвоката Богуцького І.О. поновити строк на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, подане більше ніж через один рік та вісім місяців з дня її прийняття, не може бути визнане виправданим навіть за умови, що ОСОБА_1 не був повідомлений про прийняте рішення, яке оскаржується, оскільки при бажанні останній мав можливість не тільки дізнатись про це рішення, яке було оприлюднено в ЄДРСР 21 лютого 2022 року, а й оскаржити його в розумні строки.

Доводи захисника про те, що про наявність даного провадження ОСОБА_1 дізнався лише після накладення на нього стягненняапеляційним судом не сприймаються як необґрунтовані. В матеріалах справи відсутні докази вжиття органом державної виконавчої служби до ОСОБА_1 заходів примусового виконання рішення, в тому числі і дати вчинення відповідних виконавчих дій, а згідно з АСВП виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 є завершеними.

Натомість матеріали справи свідчать, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року, як виконавчий документ, була направлена на виконання до Подільського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) ще 02 травня 2022 року у межах тримісячного строку для пред'явлення її до примусового виконання.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справи «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, надаючи оцінку доводам захисника ОСОБА_1 - адвоката Богуцького І.О. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності та співставленні, апеляційний суд вважає, що такі причини є неповажними, а відтак відмовляє у поновленні процесуального строку та з підстав, передбачених ч. 2 ст. 294 КУпАП, повертає апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Богуцького Івана Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року у справі про адміністративне правопорушення№ 761/43674/21 відмовити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Богуцького Івана Олександровича на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Голуб