3/441/1130/2023 441/1300/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

20.11.2023 суддя Городоцького районного суду Львівської області Перетятько О.В., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від начальника ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого по

АДРЕСА_1 , непрацюючого

за ч. 1 ст. 164-5 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 783796 від 06.06.2023 р., ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 06.06.2023 р. близько 11 год. 30 хв., на 42 км + 200 м автодороги Р84, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції та при проведенні поверхневої перевірки, у салоні автомобіля було виявлено тютюнові вироби марки «Compliment Blue», «Compliment Red», «Nero» та «LM Blue» у загальній кількості 1420 пачок без марок акцизного збору встановленого зразка.

Головним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування кожної обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законодавством.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22.09.2023 постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 17.07.2023 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164-5 КУпАП скасовано та із додатками повернуто у Львівське РУ №2 ВП №1 ГУ НП у Львівській області для належного оформлення.

07.11.2023 протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 165-4 КУпАП повторно скеровано до суду.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Реалізація цього принципу тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно зі ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законодавством, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на засадах суворого додержання законності і принципів презумпції невинності, згідно з якою особа, що притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки протилежне не буде доведено і зафіксовано у встановленому законом порядку.

Поряд із загальними принципами, характерними для всього адміністративного процесу (законності, об`єктивної істини, рівності громадян перед законом, оперативності тощо), провадженню в справах про адміністративні правопорушення значною мірою більше, ніж іншим провадженням, властивий принцип економічності, що, однак, не означає, що справи повинні розглядатися поверхово.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 2 статті 38 КУпАП визначають, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст.38 КУпАП, суд враховує положення ст.6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Кодекс України про адміністративне правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

В контексті наведеного Верховний Суд зауважує, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Дана позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі №308/8763/15-а.

Днем вчинення адміністративного правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 783796 є 06.06.2023 р., справа надійшла до суду 07.11.2023, поза строком притягнення до адміністративної відповідальності, який закінчився 06.09.2023.

Як встановлено судом, на момент розгляду справи по суті, закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, що відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження в справі.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду справи, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

На думку суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок судді є тотожним висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, зокрема: під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, справа підлягає закриттю без визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки у такому випадку, визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення та одночасного закриття справи, є свідченням того, що порушено права людини на справедливий суд, що передбачено статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною, Законом № 475/97-ВР від 17.07.97.

Разом з тим, закриття провадження з цих підстав не є реабілітуючим, тобто не виправдовує особу в інкримінованому правопорушенні та не спростовує фактичних обставин щодо дати, часу, місця та способу.

Керуючись ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя, -

у х в а л и л а :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164-5 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У випадку подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Перетятько О.В.