Провадження № 3/761/7167/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року, суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування СБУ, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює на посаді виконуючого обов`язки директора Департаменту персоналу Державної податкової служби України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №28 від 14.09.2023 року, у ході проведення комісією СБ України спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, у ДПС України виявлено, що внаслідок бездіяльності з боку ОСОБА_1 як керівника структурного підрозділу ДПС України (перебуває на посаді з 04.08.2022, розпорядженням ЦУ СБУ від 10.01.2023 № 50 надано допуск до державної таємниці за формою 3) допущено порушення вимог статті 28 Закону України "Про державну таємницю" та пунктів 40, 42, 77 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 №939.

Відповідно до вимог статті 28 Закону України "Про державну таємницю" та положень пункту 116 Порядку громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний виконувати вимоги режиму секретності, а також додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Проте ОСОБА_1 не виконав покладені на нього статтею 28 Закону та пунктом 116 Порядку обов`язки, внаслідок чого у ДПС України стали можливі такі порушення законодавства про державну таємницю, виявлені експертною комісією СБ України:

- Департаментом персоналу підготовлено та направлено за підписом в.о. Голови ДПС до СБ України матеріали лист від 07.07.2023 №8324/5/99-00-11-01-01-05 щодо погодження призначення ОСОБА_2 на посаду заступника директора департаменту - начальника відділу контролю пропускного режиму Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації ДПС, який не має допуску до державної таємниці. Крім цього, вказане призначення не було попередньо погоджено з Міністерством фінансів України. Не зважаючи на те, що ДОДТЛ СБ України було відмовлено (лист від 18.07.2023 N? 26/1/1-3701нт) у погодженні призначення кандидата на посаду як такого, що не відповідає кваліфікаційним вимогам (лист від 18.07.2023 №26/1/1-3701m), Департаментом персоналу ДПС повторно направлено до СБ України зазначені матеріали (лист від 27.07.2023 № 9149/5/99-00-11-01-01-05);

- наказом ДПС від 13.06.2023 №53-0 на посаду начальника мобілізаційного відділу призначений ОСОБА_3 , який не має допуску до державної таємниці. Проект зазначеного наказу про призначення ОСОБА_3 на посаду, включену до номенклатури посад, не надавався для візування до РСО;

- у 2022-2023 роках Департаментом персоналу не надавалися для візування до РСО проектів наказів про призначення або звільнення працівників ДПС України на посади, що включені до номенклатури посад (всього 16), хоч відповідні переліки таких посад направлялися РСО до Департаменту персоналу за №15/99-00-15-01-15-05дск від 02.03.2021; №333/99-00-15-01-08 від 07.04.2023;

- Департаментом персоналу не поінформовано РСО про зміни у штаті ДПС України, внесених наказом ДПС України від 07.03.2023 № 153 ;

Вказали, що ОСОБА_1 , внаслідок своєї бездіяльності не вжив заходів із забезпечення охорони державної таємниці, що призвело до порушення режиму секретності та створило передумови для витоку секретної інформації, його дії в протоколі про адміністративне правопорушення кваліфіковані за ознаками пункту 6 частини 1 статті 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в суді заперечував вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП. Надав пояснення щодо підготовки матеріалів для погодження призначення ОСОБА_2 на посаду заступника директора департаменту - начальника відділу контролю пропускного режиму Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації ДПС. Так, з обставинами щодо невідповідності кандидатури вимогам наявності певного стажу роботи в умовах допуску до державної таємниці він як виконуючий обов`язки директора Департаменту персоналу ДПС України не був ознайомлений в силу обмеженості доступу до документу, який регламентує вимоги до посади кандидата. Документи ОСОБА_4 направлялися до СБУ для погодження кандидата на посаду, проте погодження та призначення не відбулося з причин кваліфікаційної невідповідності. Отже, вказав, що за таких обставин, відсутні підстави уважати, що ним не забезпечена охорона та контроль за охороною державної таємниці.

Згідно тверджень в протоколі, наказом ДПС від 13.03.2023 № 653-о на посаду начальника мобілізаційного відділу призначений ОСОБА_3 , який не має допуску до державної таємниці. Проте ОСОБА_1 заперечував необхідність обов`язковості такого допуску на момент призначення ОСОБА_5 13.06.2023 року, вказав, що до номенклатури посад, яким обов`язково повинен бути наданий допуск, така посада не була включена на момент призначення.

Також згідно протоколу про адміністративне правопорушення, у 2022 -2023 роках Департаментом персоналу не надавалися для візування до РСО проектів наказів про призначення або звільнення працівників ДПС України на посади, що включені до номенклатури посад (всього 16).

Проте ОСОБА_1 вказав, що не може дати конкретні пояснення з приводу наведеного порушення, в цій частині, оскільки уважає твердження в цій частині є неконкретним, без зазначення чіткого часу, дати, переліку документів, щодо яких не виконані вимоги підпункту 5 пункту 42 Порядку.

Також заперечував свою вину та відсутність факту поінформованості РСО про зміни в штаті ДПС України, внесених наказом ДПС України від 07.03.2023 № 153, зазначивши, що в його обов`язки як в.о. директора Департаменту персоналу такі дії не входили, фактично РСО було повідомлене, про зміни, проте іншим структурним підрозділом ДПС - Департаментом фінансового забезпечення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, його заперечення та обставини, на які посилається, не спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Пунктом 6 частини1 статті 212 -2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Так, згідно протоколу, вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 пов`язується з порушенням вимог статті 28 Закону України «Про держану таємницю», відповідно до якого передбачені обов`язки громадянина щодо збереження державної таємниці, а саме: не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків; не брати участі в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена в порядку, встановленому законом; не сприяти іноземним державам, іноземним організаціям чи їх представникам, а також окремим іноземцям та особам без громадянства у провадженні діяльності, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України; виконувати вимоги режиму секретності; повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України.

Проте дані, що ОСОБА_1 як громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, допустив порушення щодо збереження державної таємниці, та які б свідчили про порушення обов`язків, визначених п.6 ч.1 ст. 212 -2 КУпАП, матеріали не містять.

Посадовою інструкцією державного службовця, затвердженою в.о. Голови Державної податкової служби України 22.07.2022, на ОСОБА_1 як заступника директора Департаменту персоналу покладено обов`язок виключно організації виконання в Департаменті існуючих вимог щодо режиму секретності у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.

При цьому відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну таємницю» керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці.

Одночасно відповідно до статті 21 Закону в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.

Проте фактичні дані, що ОСОБА_1 відноситься до таких суб`єктів, на яких вказаним Законом покладено обов`язки щодо забезпечення охорони державної таємниці, забезпечення контрою за охороною державної таємниці по ДПС, матеріали справи не містять. З наданих матеріалів не убачається, що ОСОБА_1 є керівником в розумінні ст. 37 Закону, його обов`язки щодо організації виконання існуючих вимог щодо режиму секретності розповсюджуються в межах Департаменту. Проте ОСОБА_1 інкримінується порушення у ДПС України.

В матеріалах справи міститься наказ №1272-0 від 04.08.2022 року про покладення на ОСОБА_1 виконання обов`язків директора Департаменту персоналу з 04.08.2022 року, проте фактичні дані про обсяг його посадових обов`язків у зв`язку з такою посадою відсутні.

Крім того, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу. Одночасно наведені в суді доводи в запереченнях ОСОБА_1 щодо відсутності вини не спростовані матеріалами справи.

Отже матеріали справи не містять даних про наявність обставин як усіх складових складу адміністративного правопорушення.

Крім того, викладені обставини в протоколі щодо порушень у 2022-2023 року є неконкретними, які перешкоджають ефективному захисту особи в цій частині.

Проте лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому не спростовані в суді доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, в суді не доведено, що він є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, наявність в його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, і такі обставини виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна