САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1129/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.05.2023 року Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Румянцев О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №128227, 27.02.2023 року о 03 год. 50 хв. в м. Дніпро, Самарський район, вул. Рощинська, буд.10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO NEXIA, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак до матеріалів справи долучено пояснення останнього відібрані в телефонному режимі його захисником в яких він пояснив, що приблизно о 03:50 год. він був зупинений працівниками поліції, яким він повідомив, що є військовослужбовцем у зв`язку з чим немає права показувати свої документи з метою нерозповсюдження своїх персональних даних, після чого працівник патрульної поліції повідомив, що він має не природну блідість та звужені зіниці очей, які не реагують на світло, у зв`язку з чим йому запропонували пройти мед. освідування. Однак, він повідомив, що ніяких заборонених речовин не вживав, в силу службових обов`язків не мав відпочинку. Від проходження мед. освідування відмовився, пояснивши тим, що йому на 07:30 год. треба бути в м. Дружківка Донецької області для виконання бойових (спеціальних) завдань.

На підставі ч.2 ст.268 КУпАП враховуючи, що дана категорія справ до вичерпаного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, суддя вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Від захисника надійшло клопотання з проханням закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративної правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про необхідність закрити провадження з огляду на наступні підстави.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно вимог ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності

У відповідності до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа правомірно заподіює шкоду інтересам, що охороняються державою, щоб усунути небезпеку, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, за умови неможливості усунути цю небезпеку іншими засобами, якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

З відеозапису долученого до матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції, яким в ході спілкування пояснив, що є військовослужбовцем. Працівники поліції йому запропонували пройти мед.освідування в мед. закладі на що ОСОБА_1 повідомив, що запізнюється, тому відмовився від проходження мед. освідування.

Як вбачається з довідки ВЧ НОМЕР_2 №2998 від 10.05.2023 року, ОСОБА_1 26.02.2023 року згідно розпорядження начальника продовольчої служби логістики в/ч НОМЕР_2 , був відряджений для виконання спеціального завдання до м. Дніпра з терміном прибуття (повернення) у розташування підрозділу до м. Дружківка Донецької області до 07 год. 30 хв. 27.02.2023 року для виконання бойових (спеціальних) завдань у складі батальйону матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_2 .

Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і 27.02.2023 року до 07 год. 30 хв. мав прибути до підрозділу м. Дружківка Донецької області для виконання бойових (спеціальних) завдань, суддя вважає, що 27.02.2023 року о 03 год. 50 хв. годині ОСОБА_1 будучи зупинений в м. Дніпро, Самарський район, вул. Рощинська, буд.10, працівниками поліції, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у зв`язку із необхідністю вчасного прибуття до військового підрозділу, діяв в стані крайньої необхідності, а тому справа про адміністративне правопорушення у відношенні нього за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при вчиненні дій особою в стані крайньої необхідності.

Законом України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, у зв`язку із закриттям провадження по справі відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 9-11, 17, 18, 247, 277, 278, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП провадженням закрити у зв`язку вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.П.Румянцев