КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №756/5562/22
Апеляційне провадження
№ 33/824/1832/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Каплунової Валерії Валеріївни на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 8 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 8 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496грн 20коп.

Постановою суду визнано доведеним, що водій ОСОБА_1 23 квітня 2022 року о 03год. 42хв. рухався в м. Києві по вул. М. Тимошенка, 2ж, керував транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху перебував при цьому у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 проводився на місці в установленому законом порядку за допомогою приладу «Drager Alcotest-7510», прилад ARMF- 0249, тест № 346, який видав результат рівний 0,37 проміле, що підтверджується відповідним чеком.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Каплунова В.В. 4 березня 2023 року направила до Оболонського районного суду міста Києва апеляційну скаргу, в якій заявила клопотання про поновлення строків на подання апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, адвокат Каплунова В.В. посилається на те, що розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення було проведено за відсутності ОСОБА_1 із зазначенням того, що останній був належно повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Разом з цим, зазначене не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи міститься поштовий конверт адресованій іншій особі та номер справи на зворотному повідомленні є зовсім інший. Тобто, ОСОБА_1 був позбавлений права приймати участь у розгляді справи в суді першої інстанції та надати свої пояснення та заперечення, оскільки належним чином не був повідомлений про день та час розгляду справи.

Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення, оскільки лише 24 січня 2023 року йому стало

відомо про наявність оскаржуваної постанови з Єдиного реєстру судових рішень та з офіційної інформації, яка міститься на сайті Оболонського районного суду м. Києва, а тому останнім було отримано копію відповідної постанови та здійснено ознайомлення з матеріалами справи.

Адвокат Каплунова В.В. зазначає, що 3 лютого 2023 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на зазначену постанову суду, у котрій останнім було зазначено, що він подає апеляційну скаргу у десятиденний строк, який він рахував з дати отримання копії постанови суду. 23 лютого 2023 року шляхом поштового відправлення ОСОБА_1 отримав копію постанови судді судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатюка О.В. від 8 лютого 2022 року, якою апеляційну скаргу було повернуто, у зв`язку із тим, що апеляційна скарга була подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП, а клопотання про поновлення такого строку не подавалось.

Адвокат Каплунова В.В. посилається на те, що ОСОБА_1 не є фахівцем в галузі права, а тому, подаючи апеляційну скаргу, вважав, що строк на подання апеляційної скарги відраховується з дати отримання судового рішення, яке відбулось 24 січня 2023 року, а тому й клопотання про поновлення строку не подавав. Разом з тим, не участь під час розгляду матеріалів справи в суді першої інстанції суттєво порушило права ОСОБА_1 на участь в такому розгляді. Зазначене підтверджується тим, що судом не здійснювалось належне повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, а в обґрунтування можливості розгляду за його відсутності було покладено відомості про направлення судової повістки на ім`я та поштову адресу невідомої фізичної особи - ОСОБА_2 .

Вказане клопотання ОСОБА_1 та його захисник Каплунова В.В. підтримали у судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку.

В матеріалах справи наявні судові повістки про виклик ОСОБА_1 у судові засідання Оболонського районного суду міста Києва на 19 вересня 2022 року та 8 листопада 2022 року, однак відсутні відомості про направлення та отримання цих повісток ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи відсутні відомості про направлення копії постанови судді від 8 листопада 2022 року на адресу ОСОБА_1 .

З наявної у матеріалах справи розписки вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію постанови судді 24 січня 2023 року, а 3 лютого 2023 року подав апеляційну скаргу, яка була повернута постановою судді Київського апеляційного суду від 8 лютого 2023 року у зв`язку із неподанням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді.

7 березня 2023 року адвокат Каплунова В.В. подала повторно апеляційну скаргу.

Виходячи з вищевикладених обставин та не направлення копії постанови судді на адресу ОСОБА_1 , вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді захиснику ОСОБА_1 - адвокату Каплуновій В.В. підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних причин.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Каплунова В.В. просить постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 8 листопада 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було надано оцінку тому, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надавав пояснення, що алкогольні напої не вживав, а результат рівний 0,37 проміле міг бути викликаний тим, що він використовував ополіскувач для зубів після їх чищення, який має у складі спирт.

Також адвокат Каплунова В.В. посилається на те, що судом першої інстанції не була надана оцінка тому, що показання приладу «Drager Alcotest-7510» ARMF- 0249, тест №346, який видав результат рівний 0,37 проміле, не може вважатись допустимим доказом на підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказаний газоаналізатор востаннє проходив перевірку калібровки 6 вересня 2021 року, однак інтервал технічного обслуговування приладу, перевірка калібровки має проводитися кожні шість місяців.

Крім того адвокат Каплунова В.В. зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не надав оцінку тому, що до протоколу було надано довідку за підписом інспектора відділу адміністративного практики управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції від 16 травня 2022 про те, що відео, яким було зафіксовано адміністративне правопорушення, до протоколу було втрачено.

Суд, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Каплунової В.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність

адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , в повній мірі не дотримані,а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджується належними доказами.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя першої інстанції у постанові посилався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №153374 від 28 червня 2022 року та зазначив, що огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 проводився на місці в установленому законом порядку за допомогою приладу «Drager Alcotest-7510», прилад ARMF- 0249, тест № 346, який видав результат рівний 0,37 проміле, що підтверджується відповідним чеком.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №207672 від 23 квітня 2022 року, в цей же день о 03 год. 42хв. в м. Києві по вул. М. Тимошенка, 2ж, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки зі згоди водія за допомогою алкотестеру «Драгер» 7510, прилад ARMF- 0249, тест 346, результат огляду позитивний - 0,37‰. Зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення та зазначив, що зі змістом вказаного протоколу та результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння не згоден, алкогольні напої не вживав, після чистки зубів користувався спиртовмісним ополіскувачем для порожнини рота.

До протоколу працівниками поліції були долучені: чек "Драгер" з результатом огляду (с.с.2); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння 0,37‰ та в якому ОСОБА_1 зазначив, що він з результатами такого огляду не згоден (с.с.3).

Також у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД №207672, зазначено про приєднання до протоколу відео з боді-камери 479448.

Однак згідно довідки інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Є. Голоколосова, відеозапис до протоколу ААД №207672 було втрачено через оголошення воєнного стану на території України (с.с.4).

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Вимогами п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, пропозиція водієві пройти огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану алкогольного сп`яніння, та фіксація проведення такого огляду відповідно до вимог законодавства і його результати.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Відповідно до пунктів 1, 4, 5, 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно частин 2 та 5 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду

осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299, з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Разом з цим у матеріалах справи відсутній відеозапис з фіксацією огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що позбавляло можливості суд перевірити дотримання працівниками поліції вимог вищезазначених норм.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений у відсутність свідків.

Отже, доказів, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП матеріали справи не містять, а відтак результати такого огляду не можуть бути прийняті судом у якості належного доказу.

Крім того, частиною 3 статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З протоколу про адміністративне правопорушення, чеку та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається, що ОСОБА_1 був не згодний з результатами огляду, тому працівник поліції зобов`язаний був запропонувати йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Однак, доказів такої пропозиції, як і направлення для проходження огляду на стан сп`яніння матеріали протоколу про адміністративне правопорушення не містять.

Вищевикладене свідчить про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, були допущенні порушення норм діючого законодавства, які передбачають фіксацію цього правопорушення, а також не були дотримані права ОСОБА_1 .

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого

аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не надано суду належних та достатніх доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння і його огляд на стан сп`яніння був проведений з дотриманням вимог діючого законодавства.

Суддею першої інстанції у постанові не зазначено, на підставі яких доказів суд прийшов до висновку, що огляд ОСОБА_1 працівником поліції був проведений у визначеному законодавством порядку.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року, «Лауко проти Словаччини» від 2 вересня 1998 року).

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 8 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з того, що у результаті апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Каплунової Валерії Валеріївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду міста Києва від 8 листопада 2022 року задовольнити та

поновити їй цей строк.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Каплунової Валерії Валеріївни задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 8 листопада 2022 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт