Дата документу 18.05.2023
Справа № 334/676/23
Провадження № 3/334/656/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Бредіхін Ю.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із УПП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду невідомі, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

18.01.2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №409805, відповідно до якого 18.01.2023 року о 20:05 годин в Дніпровському районі м. Запоріжжя в районі будинку №2Б по проспекту Металургів водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan X-Trail», державний номер НОМЕР_1 . Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судових засіданнях ОСОБА_1 та його захисник адвокат Назаренко П.Г. заперечили проти наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Зокрема, сам ОСОБА_1 вказав на те, що він не керував транспортним засобом, а вийшов забрати певні речі із машини та в подальшому перепаркував автомобіль. Також, сторона захисту вказала на те, що співробітники БПСОП «Скіф» ГУНП в Запорізькій області не мали законних підстав зупиняти автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , адже з його боку не було зафіксовано жодних порушень, які б слугували підставою для такої зупинки.

Крім того, захисник вказав на те, що надані суду матеріали оформлені з порушенням норм чинного законодавства, зокрема порушено вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки запис на, якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем зроблено не на відеореєстратор боді-камери, а на особистий телефон працівника поліції, відтак він є неналежним доказом у справі.

Також захисник вказав на те, що працівник поліції, який склав протокол від 18.01.2023 року саме безпосередньо не бачив факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а крім того, будь-яких правових підстав для складення протоколу, як-то зафіксованого факту порушення ПДР України, які б слугували підставою для зупинки автомобіля немає. Тому, просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення.

Сержант поліції Голіков Д.О., опитаний у судовому засіданні, дійсно вказав на те, що він не бачив особисто факту керування ОСОБА_1 автомобілем, проте йому було продемонстровано відповідний відеозапис. Також, він зазначив, що ОСОБА_1 вочевидь перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив стійкий та різкий запах алкоголю від нього, його мова, а також розбалансованість рухів.

Опитаний у судовому засіданні інспектор БПСПОП «Скіф» Калашник Євген, вказав на те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Nissan X-Trail», державний номер НОМЕР_1 , вчинив порушення ПДР України, які послугували підставою для його зупинки, проте вказаний факт не було зафіксовано на відео, оскільки автомобіль на якому рухались поліцейські не обладнаний таким відеореєстратором. Після зупинки автомобіля, інспектор дійсно здійснював зйомку на особистий телефон за браком інших засобів і після спілкування із ОСОБА_1 , який вочевидь перебував у стані алкогольного сп`яніння, він викликав наряд поліції.

Суд, вислухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як передбачено ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вказані положення закону, з огляду на вимоги ст. 280 КУпАП для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення має бути доведено: факт керування нею транспортним засобом, а також факт відмови від проходження згідно із встановленим порядком огляду на стан сп`яніння.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Згідно із вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово підкреслював необхідність дотримання справедливого балансу між приватними та публічними інтересами.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові по справі 204/6541/16-к зробив висновок про те, що для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку факт фіксації моменту керування ОСОБА_2 автомобілю із ознаками алкогольного сп`яніння не за допомогою боді-камер поліцейського не є підставою для визнання цього відеозапису недопустимим, адже, по-перше, виявлене та зафіксоване поліцейськими порушення (водіння транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) та попередження його подальшого продовження шляхом відсторонення водія від керування містить значний суспільний інтерес і переслідує легітимну мету.

А, по-друге, у даному випадку не відбулось порушення вимог статті 266 КУпАП, оскільки сам момент огляду та факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду зафіксовано у встановленому законодавством порядку.

Наведене в протоколі обвинувачення підтверджується сукупністю доказів в справі, зокрема: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапортом поліцейського, таблицею на особу, відеозаписом.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП, слід врахувати особу правопорушника, його ставлення до правопорушення, характер правопорушення, ступінь його провини.

На підставі викладеного, слід визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Керуючись ст. ст. 30, 33, 40-1, 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього штраф у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. ст. 307, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається до органу державної виконавчої служби, який у порядку примусового виконання постанови стягує з правопорушника подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін