Справа №592/6075/23
Провадження №3/592/1489/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Онайко Роман Анатолійович, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

з участю учасника справи про адміністративне правопорушення:

особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

установив:

30.04.2023 о 11:35 в м.Суми по вул. Іллінська, в районі буд.7 Уріадмкопелі Малхаза керував транспортним засобом Toyota Prius С, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився від проходження даного огляду в найближчому закладі охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦСНЗ», попередньо погодившись на який.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснив, що був безпідставно зупинений поліцейськими, на місці зупинки транспортного засобу він не зміг пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки прилад дав збій, а в закладі охорони здоров`я він не відмовлявся від проходження такого огляду, а лише відмовився вимірювати тиск, оскільки не розумів для чого це необхідно. Він не перебував у стані алкогольного сп`яніння та вживає алкогольні напої вкрай рідко.

Крім того ОСОБА_1 заявив клопотання про забезпечення його перекладачем та безоплатним захисником, посилаючись на те, що недостатньо розуміє українську мову та не має змоги залучити захисника самостійно у зв`язку зі складним матеріальним становищем, в центр надання вторинної безоплатної правової допомоги не звертався та не має наміру самостійно вчиняти дій щодо залучення захисника.

Відповідно до положень ст. 12 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою, а згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Питання про дотримання вимог закону щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням принципу «рівності можливостей» та справедливості судового розгляду в цілому (ВС/ККС, справа №219/5455/16, 11.06.2019)

Проявом принципу «рівності можливостей», згідно з яким кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом, розглядаються й права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, закріплені у підпунктах «а», «е» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенції), а саме:

а) бути негайно i детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер i причину обвинувачення проти нього;

e) якщо він не розуміє мову, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, - отримувати безоплатну допомогу перекладача.

Залучення перекладача для проведення процесуальних дій має на меті забезпечити особам, які беруть участь у провадженні та не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, можливість користуватися рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють.

При вирішенні питання про залучення перекладача, визначальним є впевненість суду, що обвинувачений дійсно не володіє, або недостатньо володіє державною мовою. Хоча закон не встановлює критеріїв, за якими суд має визначитись в цьому питанні, такі роз`яснення містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (підпункт «е» п. 3 ст. 6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника, установлення зазначених обставин має бути «поза розумним сумнівом».

При цьому чинниками для з`ясування розуміння особою вказаних обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають: 1) тривалість проживання у державі ведення судочинства; 2) рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; 3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

У рішенні ЄСПЛ від 7 грудня 1983 року 10210/82 «К. проти Франції» у відповідь на доводи заявника, що трибунал не дав дозволу на користування послугами перекладача, щоб він міг вести свій захист бретонською мовою, зазначено: «Як видно з рішення трибуналу, заявник народився і здобув освіту у Франції і йому не було важко розуміти й спілкуватися французькою мовою, якою вели провадження в суді. Конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті «е» пункту 3 статті: «очевидно, застосоване тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею».

Частиною 1 п.5 ст.9 ЗУ «Про громадянство» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України. Умовами прийняття до громадянства України є: 5) володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування. Ця умова не поширюється на осіб, які мають певні фізичні вади (сліпі, глухі, німі).

Уріадмкопелі Малхаз проживає на території України з 2010 року, є громадянином України з 2015 року, отримав посвідчення водія на території України, є учасником ряду кримінальних проваджень, які здійснюються без залучення перекладача. Пояснив, що недостатньо розуміє українську мову, не розуміє юридичні терміни.

Таким чином, в мовно-комунікаційному аспекті права на захист, ОСОБА_1 в достатній мірі володіє українською мовою для розуміння суті інкримінованого йому правопорушення, суті процесуальних дій та предмету судового засідання, жодні дані, які би свідчили про обмеження за мовними ознаками ОСОБА_1 у його процесуальних правах, не вбачаються.

За таких обставини, відсутні підстави для залучення перекладача Уріадмкопелі М. з української мови на грузинську.

Заявлене клопотання про призначення ОСОБА_1 захисника саме судом також не підлягає задоволенню. Так, чинним КУпАП не передбачене право суду залучати захисника. Право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на отримання вторинної безоплатної правової допомоги врегульовано ЗУ «Про безоплатну правову допомогу». Підстав для застосування аналогії з КПК України не вбачається, оскільки у даному провадженні відсутні визначені ст.52 КПК України обставини щодо обов`язкової участі адвоката у справі. В той же час ОСОБА_1 в судовому засідання заявивши клопотання про призначення захисника, зазначив, що самостійно займатися його залученням він не буде, тому заявлене клопотання суд розцінює, як затягування розгляду справи з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №046232 від 30.04.2023, підтверджується дослідженими доказами, а саме:

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.04.2023, згідно якого ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відмовився;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка що не відповідає обстановці, згідно якого огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводився, ОСОБА_1 від підпису відмовився;

-розпискою ОСОБА_1 від 30.04.2023, згідно якої останній зобов`язується не керувати транспортним засобом 30.04.2023;

-довідкою інспектора відділу АП УПП в Сумській області, згідно якої ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_3 від 14.11.2019; посвідчення вилучене; протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався.

-відеозаписами з нагрудних та автомобільного відеореєстраторів поліцейських, на яких зафіксована відмова водія від проходження огляду на місці зупинки т/з, що виражалася у його діях, спрямованих на вдихання повітря з приладу «Драгер», у зв`язку з чим був доставлений до найближчого закладу охорони здоров`я, де також відмовився від його проходження, відмовившись вчиняти визначені лікарем дії щодо обстеження, зокрема виміряти артеріальний тиск.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), суддя не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У свою чергу порядок проходження огляду на стан сп`яніння, про який йдеться мова, закріплений у ст. 266 КУпАП.

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан алкогольного сп`яніння, проводиться: 1) проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами).

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були об`єктивні підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому закладі охорони здоров`я, що виражалося у його діях та зафіксовано на відеозаписах, долучених до матеріалів справи, внаслідок чого і був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про безпідставність його зупинки також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки з наявних відеозаписів вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими після того, як проїхав на забороняючий сигнал світлофору.

При цьому суд враховує, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Враховуючи характер правопорушення та особу винного, вважаю необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі ст. 40-1, 283 ч.5 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ч.5 ст.283 КпАП України,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, а в її разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений у строк, постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

-витрати на облік зазначених правопорушень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.А. Онайко