Справа № 482/606/23
Номер провадження 3/482/583/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року місто Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання Єфімової О.І., в присутності прокурора Миколаївської окружної прокуратури Хмельова А.С., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Венгера Є.В., розглянувши матеріали, що надійшли з УСР в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоінгулка, Новоодеського району, Миколаївської області, громадянина України, є депутатом VІІІ скликання Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 39 від 25.02.2023 року, гр. ОСОБА_1 ,будучи депутатом VIII скликання Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «Б» п.1 ч.1 ст.3, та суб`єктом правопорушення, відповідно до примітки ст.172-7 КУпАП, в порушення ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Костянтинівську сільську раду чи НАЗК про наявність у нього конфлікту інтересів під час вчинення дій та прийняття рішення на 15 черговій сесії VIII скликання Костянтинівської сільської ради 18.11.2022 року при голосуванні за рішення «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам», а саме ОСОБА_1 згідно довідки Костянтинівської сільської ради від 24.01.2023 №80 працює вчителем іноземної мови Новоінгульського ліцею Костянтинівської сільської ради Миколаївської області з повним навантаженням з 08.09.2011, тобто вказане питання стосується його особисто, а саме при розгляді питання № 7 «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам» 18.11.2022, ОСОБА_1 мав суперечність між приватним інтересом (отримання відповідних надбавок особисто) та представницькими повноваженнями, як депутата (мати право ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на сесіях ради), що створює потенційний конфлікт інтересів.

Зазначена обставина надання дозволу на встановлення надбавок педагогічним працівникам, в тому числі і собі особисто та виконання ним повноважень, як депутата Костянтинівської сільської ради, обумовлює приватний інтерес останнього, який полягає в отриманні більшого розміру грошового забезпечення особисто та збільшення сукупного доходу сім`ї в цілому.

В подальшому зазначений потенційний конфлікт інтересів ОСОБА_1 перетворився в реальний конфлікт інтересів при наступних обставинах.

Відповідно до постанови КМУ від 23.03.2011 №373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам» та внесених до неї змін, передбачених постановою КМУ від 11.01.2018 № 23 визначається, що з метою підвищення престижності праці педагогічних працівників в Україні передбачаються надбавки саме педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування.

Відповідно вказаної постанови передбачено надбавку в граничному розмірі 30 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати), але не менше 5 відсотків, педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування.

Надбавка встановлюється на весь обсяг навчального навантаження, що виконується працівником.

Так, 18.11.2022 на 15-й сесії Костянтинівської сільської ради 8-го скликання розглядався певний перелік питань, до списку яких в тому числі входило питання «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам», в тому числі працівникам Новоінгулького ліцею одним із співробітників якого є депутат 8-го скликання ОСОБА_1 .

Рішення з вказаного питання приймалося шляхом відкритого поіменного голосування, в якому в тому числі, прийняв участь депутат 8-го скликання Костянтинівської сільської ради ОСОБА_1 .

Згідно протоколу 15-ї чергової сесії Костянтинівської сільської ради 8-го скликання від 18.11.2022 та списку поіменного голосування ОСОБА_1 був присутній на засіданні ради при прийнятті рішення щодо встановлення надбавок педагогічним працівникам та відповідно до ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не повідомив, ні усно, ні в тому числі письмово, щодо виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів при голосуванні за вказане питання, що підтверджується протоколом засідання від 18.11.2022, в якому відсутні будь-які записи щодо повідомлення про конфлікт інтересів ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ОСОБА_1 самостійно публічно не повідомив щодо виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів. Як вбачається з вище вказаного протоколу №15 від 18.11.2022 та списку поіменного голосування ОСОБА_1 прийняв участь в голосуванні за вказане питання та проголосував «За». Це рішення було прийнято, всім працівникам ЗДО та ліцеїв на території обслуговування Костянтинівськї сільської ради встановлено надбавки на 2023 рік за престижність праці у розмірі 20% посадового окладу.

Відповідно до ст.19 Регламенту Костянтинівської сільської ради, затвердженого рішенням від 14.12.2020 №1, депутати в телефонному режимі повідомляються про час та дату сесії сільської ради та на електронну адресу депутата, зазначену особисто депутатом, направляється повідомлення із зазначеною інформацією, а також порядок денний із переліком питань та необхідні для вивчення матеріали. Тобто ОСОБА_1 був обізнаним щодо розгляду питання, що стосується встановлення надбавок педагогічним працівникам, тобто і його особисто.

Крім того, факт обізнаності ОСОБА_1 щодо розгляду питання підвищення надбавок педагогічним працівникам також підтверджується виступом депутата ОСОБА_2 , яка наголосила про необхідність збільшення грошового забезпечення педагогам, під час якого ОСОБА_1 був присутнім, а відповідно і обізнаним, що письмово відображено в протоколі сесії сільської ради № 15 від 18.11.2022.

Таким чином в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 достеменно ознайомлений з переліком питань, які винесені на розгляд сесії ради, та чітко усвідомлював, що питання №7 «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам» стосується його особисто як вчителя іноземної мови Новоінгульського ліцею Костянтинівської сільської ради.

До складу сільської ради входить 21 депутат, в голосуванні з вказаного питання приймао участь 16 депутатів, у зв`язку з чим неучасть ОСОБА_1 в прийнятті вказаного рішення ніяким чином не могла призвести до втрати повно важності ради.

В обставинах, що склалися наявність факту реального впливу депутата Костянтинівської сільської ради 8-го скликання ОСОБА_1 під час розгляду питання «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам», а також суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що вплинули на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень та на вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зумовлений можливістю впливати на: 1) прийняття рішення в цілому; 2) отримання додаткового грошового забезпечення протягом наступного року; 3) збільшення сукупного доходу родини в цілому.

Факт реального впливу та майновий інтерес ОСОБА_1 , як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується протоколом 15-ї чергової сесії Костянтинівської сільської ради від 18.11.2022, рішенням №7 «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам, списком поіменного голосування.

Приватний інтерес ОСОБА_1 проявився у майновому інтересі, а саме у можливості отримання додаткового грошового забезпечення особисто та відповідно збільшення сукупного доходу родини в цілому.

Таким чином, ОСОБА_1 , взявши участь у голосуванні за рішення №7 «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам», яким такі надбавки передбачені та йому особисто, реалізував дискреційні повноваження, а саме - сукупність прав та обов`язків органів державної влади, що дали можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів рішень, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього; надали можливість на власний розсуд обрати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 , будучи депутатом сільської ради, а отже особою на яку розповсюджуються обов`язки щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені статтею 28 Законом України «Про запобігання корупції», перебуваючи на засіданні сесії ради, маючи дискреційні повноваження, усвідомлюючи, що рішення №7 «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам» стосується його особисто, не повідомив Костянтинівську сільську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час голосування з вказаного питання та проголосував «ЗА», чим порушив п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», та скоїв адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 , 18.11.2022 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення, оскільки матеріали справи містять належні та достатні докази його винуватості.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненому адміністративному правопорушенні, пов`язаному з корупцією, не визнав, та пояснив, що дійсно 18.11.2022 він, як депутат Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, був присутній на 15-ій черговій сесії VIII скликання Костянтинівської сільської ради. Перед початком сесії, він, будучи ознайомленим з порядком денним, підійшов до секретаря та повідомив про існування конфлікту інтересів. Підходив він до секретаря разом із депутатом ОСОБА_3 . Під час розгляду питання №7 "Про встановлення надбавок педагогічним працівникам» у депутатів на руках був проект рішення сільської ради, та ОСОБА_1 знову повідомив про існування у нього конфлікту інтересів. Але, як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 , всі сесії завжди проходять дуже голосно, під час голосування доходить до бійок, порядку взагалі під час розгляду питань немає. Чому вказані відомості не були внесені до протоколу № 15 від 18.11.2023 ОСОБА_1 не знає, вказаного протоколу йому ніхто не показував. Крім того, як зазначив ОСОБА_1 , він взагалі не голосував за вказане питання, і чому у списку поіменного голосування за питання №7 стоїть відмітка, що він проголосував «За», він не знає. Результати відкритого поіменного голосування за проект рішення йому також ніхто не показував, і що там було написано він не знає. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що для складання протоколу про адміністративне правопорушення його ніхто не викликав, жодних доказів йому не надавалося. Копію вказаного протоколу про адміністративне правопорушення йому вручали біля його будинку в с.Новоінгулка, Миколаївського району, Миколаївської області на вулиці, прав не роз`яснювали, а сказали тільки розписатися в протоколі та прочитати його коли буде вільний. Хто вручав копію протоколу він не знає.

Захисник Венгер Є.В. в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, думку захисника, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №1 від листопада 2020 року (дата в ксерокопії рішення не відображається) ОСОБА_1 є депутатом VIII скликання Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Згідно із рішенням Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області на 15-ій черговій сесії VIII скликання 18.11.2023 року прийнято рішення №7 «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам». Згідно довідки Костянтинівської сільської ради (ані номер, ані дата видачі в ксерокопії довідки не відображається) ОСОБА_1 працює вчителем іноземної мови Новоінгульського ліцею Костянтинівської сільської ради Миколаївської області з повним навантаженням з 27.08.2013.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно з п. 4.2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшість депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до п. 12 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський голова зобов`язаний забезпечувати виконання рішень відповідної ради, її виконавчого комітету.

Згідно п.п. 1.1.1 розділу 1 Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 р. № 839, «відсутність дискреційних повноважень виключає наявність реального конфлікту інтересів».

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про запобігання корупції», органам місцевого самоврядування забороняється одержувати від фізичних, юридичних осіб безоплатно грошові кошти або інше майно, нематеріальні активи, майнові переваги, пільги чи послуги.

Згідно ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом. Якщо неучасть осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у прийнятті рішення призведе до втрати повноважності відповідної ради, іншого колегіального органу, особи, у яких наявний конфлікт інтересів, беруть участь у прийнятті радою, іншим колегіальним органом рішення, за умови публічного самостійного повідомлення про конфлікт інтересів під час засідання колегіального органу.

Згідно ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Відповідно до положень ст. 29 ЗУ «Про запобігання корупції», зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом:

1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів;

2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень;

3) обмеження доступу особи до певної інформації;

4) перегляду обсягу службових повноважень особи;

5) переведення особи на іншу посаду;

6) звільнення особи.

За змістом абз. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією, діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

З пункту 2 примітки до ст.172-7 КУпАП, вбачається, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до п/п «в» п.1 ч. 1 ст.ЗУ «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія зазначеного Закону, є в тому числі і посадові особи органу місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Метою корупційного правопорушення є одержання неправомірної вигоди.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 06 жовтня 2010 року № 21-рп/2010 (п. 3.2.2.) прямо вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, і на необхідність врахування, насамперед, того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а діяння, яке не відповідає змісту терміна «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобіганні корупції», особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів у випадку перебування особи на посаді в колегіальному органі, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У ч. 1 ст. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом зазначеної статті суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст.172-7 КУпАП, особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суд приходить до переконання, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Таким чином, хоча ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» і передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Отже, чинним законодавством не передбачено адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів.

При вирішенні питання про наявність або відсутність у особи реального конфлікту інтересів, суд виходить з встановлених в судовому засіданні обставин та відповідних ним норм діючого законодавства.

Як вбачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Відповідно до п. 1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року №839, тільки такий приватний інтерес у сфері службових/представницьких повноважень, що може вплинути або впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, спричиняє виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року № 839, наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо, шляхом порівняння повноважень та існуючого у особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З огляду на викладене, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-7 КУпАП є виникнення у такої особи реального конфлікту інтересів, обов`язковим елементом якого є приватний інтерес цієї особи, що суперечить її повноваженням.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ігеlапd v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та, враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

У свою чергу, уповноваженою особою, яка склала відповідний протокол, не надано доказів, що ймовірний приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема не встановлено, що такими рішеннями завдано шкоди інтересам служби та органу місцевого самоврядування. Крім того, надані до протоколу докази, надані в ксерокопіях, які належним чином не завірені, копії мають погану якість (копія рішення №1 1-ої сесії восьмого скликання Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області не відображає дату прийняття цього рішення, копія протоколу №15 ХV сесії восьмого скликання не відображає дату складання протоколу).

Таким чином суд вважає, що в діях особи відсутня суперечність між її особистими інтересами та її службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Зазначені обставини унеможливлюють наявність факту реального впливу можливої суперечності між приватним інтересом депутата VIII скликання Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями з вирішення питання про прийняття рішення на 15-ій черговій сесії VIII скликання Костянтинівської сільської ради при голосуванні за рішення №7 «Про встановлення надбавок педагогічним працівникам» на об`єктивність або неупередженість вказаних рішень.

Крім того, судом встановлено, що пояснення ОСОБА_1 про те, що він не голосував під час розгляду питання №7 «Про встановлення надбавок педагогічним працвникам», не спростовуються матеріалами справи. Крім того, матеріалами справи також не спростовуються пояснення ОСОБА_1 про те, що для складання протоколу його не викликали, права обов`язки йому ніхто не роз`яснював, копія протоколу була вручена біля його будинку на вулиці.

Підсумовуючи вищенаведене, суд не вбачає у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, оскільки дії або бездіяльність особи були в умовах потенційного конфлікту інтересів, а не реального конфлікту інтересів, оскільки відсутня така обов`язкова ознака реального конфлікту інтересів, як наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, і, відповідно, не зазначено, в чому саме такий вплив знайшов свій вияв та яким саме чином вплинув на об`єктивність прийнятого рішення.

Нормами чинного КУпАП не передбачено адміністративної відповідальності за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах потенційного конфлікту інтересів.

Виходячи з вищенаведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях особи не вбачається ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Враховуючи вимоги п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діяхОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 172-7, 221, 245, 247, 251, 252, 278-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.О. Баранкевич/