ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Тищука В.В.

захисника Ошаріна Д.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 11.08.2023 року о 05 год. 19 хв. у м. Одеса, по вул. Генуезька, 5/2, керував автомобілем «BMW», державні номерні знаки НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 7510», прилад 0378, результат 0,61 проміле, тест №506, чим порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Судовий розгляд проведено за відсутності ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справу не подавав.

Участь ОСОБА_1 у судовому засіданні забезпечена участю його захисника Ошаріна Д.С., який у судовому засіданні підтвердив факт обізнаності притягуваного про дату, час та місце судового розгляду справи відносно нього. При цьому, захисник пояснив, що ОСОБА_1 не має можливості прибути в судове засідання.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги розумність строків розгляду справ судом і достатньо стислі строки для накладення адміністративного стягнення на особу у таких справах, зважаючи також на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя в умовах воєнного стану, з огляду на те, що притягуваний будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду не мав об`єктивної можливості прибути до суду та не з`явився в судове засідання з поважних причин. Проте, участь притягуваного в судовому засіданні забезпечена участю його захисника, тому суд вважає за можливе розглянути справу відносно ОСОБА_1 за відсутності останнього.

В судовому засіданні захисник притягуваного заявив, що відсутній момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відеозапис розпочинається з того, як ОСОБА_1 сидить за кермом, таким чином стверджував, що початок руху автомобіля, зупинка не зафіксована. Зазначив, що на цифровому диску відсутній цифровий підпис автора. Крім того зазначив, що була відсутня підстава для зупинки, що з матеріалів справи не вбачається порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху. Крім того, захисник вказував на невідповідність наданого поліцейським свідоцтва градуювання приладу Драгер 7510 та складення протоколу не тією особою, яка проводила огляд на стан сп`яніння. На підставі викладеного просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Заслухавши захисника, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до даних результатів тестування за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510» від 11.08.2023 року та Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, виявлено 0,61 % проміле алкоголю.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими ОСОБА_1 11.08.2023 року о 05 год. 19 хв. у м. Одеса, по вул. Генуезька, 5/2, керуючи автомобілем «BMW», державні номерні знаки НОМЕР_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 7510», прилад 0378, результат 0,61 проміле, тест №506, Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом з місця події та іншими матеріалами, доданими до протоколу.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 11.08.2023 року о 05 год. 19 хв. у м. Одеса, по вул. Генуезька, 5/2, керуючи автомобілем «BMW», державні номерні знаки НОМЕР_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 7510», прилад 0378, результат 0,61 проміле, тест №506.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги порушивши вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР, який передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи на предмет обґрунтованості доводи захисника Ошаріна Д.С. в інтересах ОСОБА_1 , суд зазначає, що доводи сторони захисту спростовуються дослідженим судом відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого співробітник поліції повідомляє, що ОСОБА_1 не ввімкнув показчик повороту, на що ОСОБА_1 відповідає поліцейським, що вмикав показчик повороту, отже притягуваний на момент його зупинки визнав факт керування. Більш того, за весь час спілкування з поліцейськими, від зупинки транспортного засобу та до вручення копії протоколу і відсторонення від керування транспортним засобом, ОСОБА_1 жодного разу не заявив про те, що він транспортним засобом не керував. Під час зупинки співробітник поліції повідомляє, що чує запах алкоголю від притягуваного. Після проходження огляду ОСОБА_1 , який жодних заперечень щодо результатів огляду не висловлює, роз`яснили право на проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 , в свою чергу на проходженні такого огляду не наполягає, погодившись з результатами алкотестеру. З відеозапису також вбачається, що відносно ОСОБА_1 поліцейські винесли постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України за ч.3 ст. 126 КУпАП, яку ОСОБА_1 отримав та не заперечував проти неї, що також підтверджує факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та підстав для у поліцейських для зупинки його транспортного засобу, які передували складенню відносно нього постанови за порушення ПДР України за ч.3 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, доводи сторони захисту про безпідставність зупинки його транспортного засобу, спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами, відповідно до яких поліцейськими після зупинки транспортного засобу було повідомлено ОСОБА_1 про причини його зупинки, що ще раз підтверджує факт керування ним транспортним засобом.

Крім цього, доводи захисника щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не беруться судом до уваги також й у зв`язку з тим, що з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.

Крім того, суд зазначає, що у випадку не згоди особи з причинами зупинки працівниками поліції вона має можливість, відповідно до п.п. д) п.2.14 ПДР України оскаржити дії поліцейського у встановленому законом порядку, чого, як встановлено судом, стороною захисту зроблено не було.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 534261 відносно ОСОБА_1 , вбачається, що під час його складання ОСОБА_1 було роз`яснено його права, зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення він не надавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Посилання захисника Ошаріна Д.С. на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено поліцейським, який не проводив огляд на стан алкогольного сп`яніння, тобто іншим членом екіпажу поліції, суд вважає неспроможними, оскільки, як убачається із протоколу серії ААД № 534261, вказаний протокол складено уповноваженою особою, відповідно до положень ст. 255 КпАП України, а тому суд вважає його таким, що відповідає вимогам ст. 256 КпАП України. При цьому, суд зауважує, що КпАП України не містить імперативної норми, яка передбачала б, що складати протокол про адміністративне правопорушення має саме та особа, яка провела огляд на стан алкогольного сп`яніння, а не інший працівник поліції, що входить до цього ж екіпажу поліції або ж перебуває на місці проведення вказаного огляду в складі іншого екіпажу та безпосередньо сприймає обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо посилань захисника Ошаріна Д.С. на недопустимість оптичного диску з відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського та результатів приладу «Drager», суд зважає на наступне.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

При цьому, суд зважає, що долучений до матеріалів справи в якості доказу оптичний диск з відеозаписом із нагрудної камери патрульного поліцейського було виготовлено у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на вказаній камері в електронному вигляді у виді файлу.

Записаний на оптичний диск носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.

Вищевказана позиція суду знаходить своє відображення, зокрема і у постанові Верховного Суду (справа № 751/6069/19; провадження: № 51-1704км20 від 10.09.2020).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відеозапис, який записано на оптичний диск та який містяться в матеріалах справи та результати приладу «Drager», є допустимими доказами.

Крім того, посилання захисника на невідповідність свідоцтва Державного підприємства на підтвердження градуювання приладу «Drager7510», яке було надано ОСОБА_1 під час його огляду, суд вважає неспроможними, оскільки суд не надає оцінку припущенням.

Таким чином доводи захисника Ошаріна Д.С. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд також не приймає до уваги посилання захисника на постанови у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, першої та апеляційної інстанції, оскільки вони не є преюдиційними у цій справі.

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч.1ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови проголошено 21 листопада 2023 року о 09:10 год., в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/16515/23

Номер провадження №3/522/10686/23

Головуючий суддя Русєва А.С.