КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 33/824/1455/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 1 лютого 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 1 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 536грн 80коп.

Постановою судді визнано доведеним, що 28 червня 2022 року о 03:20год. у м. Києві по вул. Ломоносова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ваз, н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер», результат 0,75 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 16 лютого 2023 року подав до Голосіївського районного суду міста Києва апеляційну скаргу, до якої додано клопотання про поновлення строків на подання апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, ОСОБА_1 посилається на те, що судове засідання 1 лютого 2023 року було проведено у його відсутність, а судом першої інстанції не було направлено на його поштову адресу копію оскаржуваної постанови. Крім того, у зв`язку з постійними повітряними тривогами у місті Києві та відсутністю електропостачання в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва, він отримав копію оскаржуваної постанови лише 15 лютого 2023 року.

Вказане клопотання ОСОБА_1 підтримав у судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення

цього строку.

З матеріалів справи вбачається, що судове засідання 1 лютого 2023 року проведено у відсутність ОСОБА_1 , а копія постанови судді на його поштову адресу не направлялася.

Також матеріали справи не містять розписки ОСОБА_1 про отримання копії постанови судді.

Разом з цим, у підтвердження дати отримання копії постанови судді, ОСОБА_1 до клопотання про поновлення строків на подання апеляційної скарги приєднав копію постанови судді від 1 лютого 2023 року, яка містить відмітку про її посвідчення 15 лютого 2023 року, тому вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Шимченку О.В. підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних причин.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 1 лютого 2023 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявні в матеріалах справи докази не містять об`єктивних даних, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тим паче, що показники газоаналізатору Drager Alkotest 7510 належать саме ОСОБА_1 . У роздруківці з газоаналізатору Drager Alkotest 7510 відсутня інформація про свідків або посилання на відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, яким здійснювалась фіксація огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 зазначає, що працівник поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не роз`яснив йому права та обов`язки, передбачені та гарантовані нормами КУпАП та Конституцією України, що в свою чергу при збиранні доказів поліцейськими та оформленні відповідних матеріалів, призвело до порушення його прав, та як наслідок, тягне незаконність, як доказу, складеного протоколу про адміністративне правопорушення та інших похідних від нього матеріалів.

Суд, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що вночі спав в автомобілі, так як була комендантська година, коли до нього під`їхали працівники поліції та запропонували пройти тест на алкогольне сп`яніння, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме:

верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , в повній мірі не дотримані,а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджується належними доказами.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя першої інстанції у постанові зазначив, що вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується відомостями, відображеними в протоколі про адміністративне правопорушення, результатом алкотесту «Драгер», результат 0,75 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, на яких зафіксовано огляд на стан сп`яніння.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №153374 від 28 червня 2022 року, в цей же день о 03год. 20хв. в м. Київ по вул. Ломоносова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ21120, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 ARMF 0293, тест №490, на місці, за згодою водія. Результат позитивний - 0,75 ‰. Зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, але не надав письмових пояснень по суті порушення.

До протоколу працівниками поліції були долучені: чек "Драгер" з результатом аналізу 0,75 ‰ (с.с.2); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння 0,75‰ (с.с.3); акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (с.с.4); копія постанови серії ЕАР №5538975 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ст. 126 ч. 2 КУпАП (с.с.5).

Також у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД №153374, зазначено про приєднання до протоколу відео з боді-камери 470788.

Однак згідно висновку старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції капітана поліції Ю. Шило, погодженого начальником відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції підполковником поліції А. Ольховською, відеозапис до протоколу ААД №153374 було втрачено внаслідок технічного збою (автоматичного оновлення програмного забезпечення) на сервері управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (с.с.6-7).

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Вимогами п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, пропозиція водієві пройти огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану алкогольного сп`яніння, та фіксація проведення такого огляду відповідно до вимог законодавства і його результати.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України,

Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Відповідно до пунктів 1, 4, 5, 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно частин 2 та 5 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299, з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Разом з цим у матеріалах справи відсутній відеозапис з фіксацією огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що позбавляло можливості суд перевірити дотримання працівниками поліції вимог вищезазначених норм.

При цьому, згідно протоколу про адміністративне правопорушення огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений у відсутність свідків.

Ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні в чеку про результати аналізу, ні в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не зазначено про згоду ОСОБА_1 з результатами огляду, акт огляду на стан сп`яніння не містить підпису ОСОБА_1 ,. а протокол про адміністративне правопорушення не містить пояснень ОСОБА_1 по суті правопорушення.

За таких обставин, суд не мав правових підстав вважати, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, а відтак результати такого огляду не можуть бути прийняті судом у якості належного доказу.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не

залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що надані суду матеріали не містять належних та достатніх доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№ 153374, і його огляд на стан сп`яніння був проведений з дотриманням вимог діючого законодавства.

Суддею першої інстанції у постанові не проаналізовані вищезазначені обставини та норми діючого законодавства, та не зазначено, на підставі яких доказів суд прийшов до висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння працівником поліції був проведений у визначеному законодавством порядку.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року, «Лауко проти Словаччини» від 2 вересня 1998 року).

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з

прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 1 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з того, що у результаті апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 1 лютого 2023 року задовольнити та поновити йому цей строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 1 лютого 2023 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт