Провадження № 33/824/5058/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2023 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 524015 від 29.08.2023, ОСОБА_1 03.08.2023 о 23 год. 12 хв. в м. Києві по просп. Броварському, навпроти будинку № 29/2, керував автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась попереду. При дорожньо-транспортній пригоді, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Своїми діями водій порушив п. п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. в дохід держави.

Не погоджуючись із постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2023 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Кондрасій О.А. 13 жовтня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не правильно пройшов до висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП

Вважає, що судом першої інстанції проігноровано низку фактів та обставин у справі, які виключають підстави стверджувати про порушення ОСОБА_1 п.п.12.1, 13.1 ПДР України.

Зазначає, що ДТП сталась у місті Києві, на Броварському проспекті, на відрізку шляху між проспектом Визволителів та вулицею Братиславською. Згідно відомостей на офіційних сайтах Київської міської ради: https://kmr.gov.ua/uk/content/na-17-vulycyah-kvveva- dozvolylv-shvvdkist-ruhu-do-80-kmgod та Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації: https://dnipr.kvivcity.gov.ua/news/12905.html, - починаючи з 2018 року у період часу з 1 квітня до 1 листопада кожного року на вказаному відрізку шляху встановлено обмеження швидкості на рівні 80 км/годину.

Згідно пояснень, наданих ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 , - в момент ДТП вона вела свій автомобіль у крайній лівій смузі Броварського проспекту, на відрізку шляху між проспектом Визволителів та вулицею Братиславською, зі швидкістю близько 65 км/годину. Відповідно до тверджень ОСОБА_2 , які було підтверджено поясненнями пасажира автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_3 , на момент ДТП ОСОБА_2 керувала транспортним засобом з порушенням вимог п.11.2 ПДР України - рухалась у крайній лівій смузі при вільних правих, при цьому зі швидкістю на 15 км/годину нижче встановленого обмеження на вказаному відрізку шляху. Встановлені об`єктивні обставини дозволяють стверджувати, що внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог ПДР України (рухаючись повільніше встановлених обмежень в крайній лівій смузі, яка могла б бути використана іншими учасниками дорожнього руху для виконання випередження, об`їзду або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом) - відбулось створення аварійної ситуації (примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян), згідно кваліфікації за ч.5 ст.122 КУпАП.

Зазначає, що під час руху міг відволікатись на користування смартфоном. Жодних пояснень з визнання власної вини в порушенні вимог п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України - ОСОБА_1 не надавав, власну вину не визнавав. Звертає увагу на те, що запис «вину визнаю» у графі протоколу серії ААД №524015 - був зроблений у зв`язку з понятійною маніпуляцією збоку капітана поліції ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважав, що погоджується з можливим порушенням п. 2.3 б) ПДР у зв`язку з відволіканням на телефон, однак жодного рішення визнати вину за порушення п.п. 12.1 та 13.1 не приймав.

На підставі викладеного, логічною та обґрунтованою версією подій ДТП на Броварському проспекті, на відрізку шляху між проспектом Визволителів та вулицею Братиславською, яка сталась 04.08.2023 року може бути твердження, що причиною зіткнення автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 його передньою частиною із задньою частиною автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 було створення аварійної ситуації водієм ОСОБА_2 при порушенні вимог п. 11.2 ПДР України у поєднанні зі швидкістю руху на 15 км/годину нижче встановленого обмеження на вказаному відрізку шляху та можливим маневруванням. За таких умов, вбачається відсутність вини ОСОБА_1 за кваліфікацією ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що судом не досліджувався та не оцінювався зміст Довідки, наданої старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві Дмитром Кожаненко, за результатом огляду місця події та аналізу доступних йому даних. Зміст Довідки вказує на можливість порушення інших пунктів ПДР, ніж ті, які не мотивовано обрав суд.

Заслухавши представника апелянта адвоката Кондрасія О.А., який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Зарубіної Т.М., яка вважає постанову суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення стверджується зібраними по справі доказами.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 524015 від 29 серпня 2023 року; схемою місця ДТП від 3 серпня 2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Вищевказані зібрані по справі докази свідчать про те, що 03.08.2023 о 23 год. 12 хв. в м. Києві по просп. Броварському, навпроти будинку № 29/2, керував автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась попереду, чим порушив п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України. При дорожньо-транспортній пригоді, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

У рядку протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 зазначив, що вину визнає.

Таким чином, посилання апелянта на те, що винною особою у даній ДТП є водій автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , оскільки саме внаслідок порушення нею ПДР було вчинено ДТП, апеляційний суд не приймає до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення був складений щодо ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.п.12.1, 13.1 ПДР, а саме за те, що він не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду.

У матеріалах справи відсутні докази, якими встановлено вину ОСОБА_2 у ДТП. Судом першої інстанції правильно відхилені доводи представника апелянта Андреєва О.В. щодо наявності вини ОСОБА_2 у ДТП, оскільки такі доводи не підтверджені доказами, а суд позбавлений повноважень щодо збирання самостійно таких доказів, тому що тягар доказування у справах про адміністративні правопорушення покладається на адміністративний орган, а не на суд, про що неодноразово наголошено у рішеннях ЄСПЛ (див. рішення "Надточій проти України" від 15.05.2008).

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Районний суд розглянув справу в межах вказаного протоколу і на підставі зібраних по справі доказів обгрунтовано визнав винним ОСОБА_1 в порушенні п.п.12.1, 13.1 ПДР.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція ст.124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, вищевказані пошкодження мають бути наслідком порушення правил дорожнього руху, про що, зокрема, зазначено у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення до пошкодження транспортних засобів призвело невжиття ОСОБА_1 заходів, передбачених пунктами 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху України.

Зі змісту п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 13.1. ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

На вибір безпечної дистанції впливають швидкість руху транспортних засобів, дорожні умови, стан гальмівної системи транспортного засобу, знос шин і психофізіологічні властивості водія. Водночас, водій зобов`язаний вибирати безпечну швидкість і дистанцію виходячи з конкретної дорожньо-транспортної ситуації і стану дорожнього покриття. При цьому обрані швидкість і дистанція повинні забезпечити можливість безпечної зупинки транспортного засобу навіть у випадку, якщо водій переднього транспортного засобу застосував екстрене гальмування, і на такій відстані, щоб водій транспортного засобу, який зупинився попереду, міг безпечно розпочати рух.

Однак, у дорожній ситуації, що склалася водієм транспортного засобу «Шкода» ОСОБА_1 даних вимог ПДР України враховано не було. Такі порушення знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у виді зіткнення з транспортним засобом «БМВ», який рухався попереду.

А тому суд першої інстанції на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, дійшов правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за ознаками порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ДТП сталася саме з вини водія «БМВ» ОСОБА_2 , яка в порушення вимог ПДР рухалась у крайній лівій смузі при вільних правих, при цьому зі швидкістю на 15 км/годину нижче встановленого максимального обмеження на вказаному відрізку шляху, однак, враховуючи, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться у межах складеного протоколу відносно ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги щодо наявності в діях водія автомобіля «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 , порушень ПДР України не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Належних та допустимих доказів, які б спростували факти, зазначені у протоколі, які кореспондуються з іншими доказами у їх сукупності, матеріали справи не містять. Самі по собі заперечення не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у порушені п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що диспозиція ст. 124 КУпАП за способом викладення є бланкетною, тобто такою, де закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатись до положень іншого нормативного акта іншої галузі права.

Тобто пунктів ПДР України, які порушила особа, як учасник дорожнього руху, що становлять склад адміністративного правопорушення, та які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого судом встановлюється наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є правомірним.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана