"21" листопада 2023 р. Справа № 363/4713/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали справи № 363/4716/23 за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 484319 від 23.08.2023 року), матеріали справи № 363/4715/23 за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 484393 від 24.08.2023 року), матеріали справи № 363/4713/23 за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 484313 від 23.08.2023 року).

Постановою суду від 14.09.2023 року вказані матеріали справ про адміністративні правопорушення були об`єднані в одне провадження на підставі ст. 36 КУпАП. Об`єднаній справі присвоєно номер - № 363/4713/23.

Судовий розгляд в межах даної справи призначався неодноразово: 09.11.2023 року, 17.11.2023 року, 21.11.2023 року.

У судове засідання від 09.11.2023 року, 17.11.2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Федоров Д.М., з`явилися та надали наступні пояснення з приводу обставин та фактів вчинених адміністративних правопорушень.

23 серпня 2023 року близько о 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 дійсно здійснював керування автомобілем марки Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись від озера у с. Осещина Київської області у напрямку дому, що розташований у с. Осещина Київської області на вул. Дубовиця, буд. 32. Всередині вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 перебував один, будь-яких інших осіб, які могли б здійснювати функції водія даного автомобіля, не було. Під час руху на вказаному транспортному засобі ОСОБА_1 побачив позаду себе проблискові маячки синього та червоного кольорів, зрозумів, що за ним рухаються працівники поліції на службовому автомобілі. Оскільки вже було темно, то, побоюючись протиправних дій працівників поліції, ОСОБА_1 вирішив доїхати додому, де розташовані камери відеоспостереження з метою фіксації всіх дій працівників поліції. У зв`язку з цим, як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , він дійсно не зупинив автомобіль на вимогу працівників поліції, а проїхав до свого будинку, де ОСОБА_1 вже остаточно зупинив свій автомобіль.

Після здійснення зупинки транспортного засобу навпроти власного будинку ОСОБА_1 хотів вийти з автомобіля, щоб відчинити ворота та заїхати на територію домоволодіння. У зв`язку з цим ОСОБА_1 особисто відкрив водійські двері автомобіля, однак в цей момент до нього підбігли працівники поліції, дістали його з автомобіля та повалили на землю, після чого наділи на руки кайданки. Як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , коли він відкривав двері автомобіля та до нього підбігли працівники поліції, почали примусово його витягувати з автомобіля, то скоріш за все він не поставив автомобіль на режим «паркінгу», а випадково та ненавмисно ввімкнув передачу заднього руху. За результатами цього автомобіль ОСОБА_1 не з його вини самовільно покотився назад, можливо задівши службовий автомобіль працівників поліції, а також в`їхавши у паркан.

Подальший розвиток подій ОСОБА_1 , як він пояснив у судовому засіданні, пам`ятає погано, оскільки на той момент в нього було погане самопочуття через нанесення, на йому думку працівниками поліції удару по голові. Однак при цьому будь-яких заяв щодо неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_1 не подав до органів внутрішніх справ, а з приводу фіксації тілесних ушкоджень та завдання шкоди здоров`ю до закладів охорони здоров`я не звертався. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що після того, як працівники поліції витягли його з автомобіля, то останні повідомили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим потрібно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу ОСОБА_1 погодився, декілька разів проходив огляд за допомогою спеціального технічного засобу, який, однак, жодного результату не показав. При цьому ОСОБА_1 підтвердив, що на місці проведення огляду працівники поліції повідомляли йому про те, що він неправильно проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння - недостатньо задуває повітря у технічний прилад. Зважаючи на це, ОСОБА_1 запропонував працівникам поліції доставити його огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціальний медичний заклад, на що працівники поліції йому відмовили.

У подальшому, як пояснив ОСОБА_1 , його повезли до районного відділення поліції, де складали матеріали справи про адміністративне правопорушення. З усіма протоколами про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 ознайомлений, деякі особисто підписував, з іншими матеріалами справи також ознайомлювався, але не погоджувався.

У кінцевому підсумку ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, визнає у повному обсязі, оскільки, керуючи вищезазначеним транспортним засобом, на вимогу працівників поліції, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, він дійсно не зупинився, а продовжував рух до свого будинку, де у подальшому і здійснив остаточну зупинку автомобіля.

У той же час вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 не визнає, оскільки не впевнений, що дорожньо-транспортна пригода трапилася за його вини. Хоча ОСОБА_1 не заперечував того факту, що скоріш за все саме він не забезпечив постановку транспортного засобу на режим «паркінгу» та ручного гальма, однак вважає, що це сталося внаслідок того, що працівники поліції примусового витягли його з автомобіля, у зв`язку з чим він не встиг зробити всі необхідні технічні дії для унеможливлення самовільного руху автомобіля.

Вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 також не визнав, у зв`язку з чим провадження у справі за фактом вчинення цього правопорушення також просив закрити.

У судове засідання від 21.11.2023 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Судове засідання проводилося за участі захисника Федорова Д.С., який зазначив, що правова позиція по справі з ОСОБА_1 узгоджена, а сам ОСОБА_1 не заперечував проти проведення судового розгляду за його відсутності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на те, що ним не було подано клопотань про відкладення судового засідання, а права, свободи та законні інтереси ОСОБА_1 у судовому засіданні представлені захисником Федоровим Д.С., правова позиція по справі з яким узгоджена, то суд відповідно до ст. 268 КУпАП та з урахуванням того, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2, 124, 130 КУпАП, не відносяться до категорій справ, які розглядаються за обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності, приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_1 , але у присутності його захисника.

У свою чергу захисник Федоров Д.С. висловив заперечення (а.с. 65-71) проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які обґрунтував наступним чином.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу не виходив з нього самостійно, а із застосуванням працівниками поліції фізичної сили та засобів боротьби був примусово витягнутий із водійського сидіння, після чого покладений обличчям на землю та закутий кайданками. Тобто, порушення п. 15.12 ПДР України, яке згідно протоколу за ст. 124 КУпАП перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, відбулось не через винну бездіяльність ОСОБА_1 , а через те, що ОСОБА_1 примусово був витягнутий працівниками поліції з автомобіля, внаслідок чого він не мав жодної можливості застосування ручного гальма.

З приводу наявності у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник Федоров Д.С. зазначив наступне.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, утворює одночасна наявність декількох обставин, серед яких, зокрема: наявність в особи, яка керує транспортним засобом, ознак сп`яніння, а також її відмова від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння.

У свою чергу законною вимогою щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку слід вважати послідовні вимоги працівників правоохоронних органів до водія, відносно якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським із здійсненням відеофіксації або у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Натомість з долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що у відповідності до п. 2.5 ПДР України, ч. 3 ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у лікаря-нарколога, однак інспектор ухилився від проведення огляду у лікаря. Вказані обставини, на переконання сторони захисту, підтверджуються і поясненнями свідка ОСОБА_2 , який засвідчив, що ОСОБА_1 ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме за допомогою спеціального технічного засобу. У той же час з долучених до матеріалів справи відеозаписів видно, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у лікарні, однак так і не був доставлений туди працівниками поліції. Вказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, а відповідно і про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На кінець, стороною захисту було зазначено, що працівниками поліції було грубо порушено вимоги чинного законодавства, оскільки під час затримання ОСОБА_1 , застосування до нього фізичної сили та кайданок, працівниками поліції не було складено протокол про адміністративне затримання та не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, зокрема, право на захист, а також не надано можливості реалізувати їх.

З урахуванням вищевикладеного, сторона захисту просила провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судове засідання викликалися та з`явилися працівники поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, які здійснювали складання вищезазначених протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , капітан поліції ОСОБА_4 , старший лейтенант поліції Осипович Сергій Валентинович.

Під час судового розгляду викликався також старший сержант поліції ОСОБА_5 , однак, будучи належним чином повідомленим, у судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від нього не надходило. Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності викликаного працівника поліції.

У свою чергу старший лейтенант поліції Глушенок Роман Валентинович у судовому засіданні надав наступні пояснення з приводу складених матеріалів справи про адміністративні правопорушення, вчинені ОСОБА_1

23.08.2023 року ОСОБА_3 на службовому автомобілі марки Renault, номерний знак НОМЕР_2 , виконував службові обов`язки, здійснюючи патрулювання на території Київської області. Близько о 13 год. 00 хв. того ж дня на спеціальну лінію «102» надійшло повідомлення від місцевих жителів с. Осещина Київської області про те, що біля магазину у вказаному населеному пункті виявлено автомобіль, водій якого здійснює керування ним з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

У подальшому, під час патрулювання с. Осещина Київської області було виявлено автомобіль Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , який назустріч службовому автомобілю працівників поліції рухався по головній дорозі та постійно маневрував вліво-вправо. Працівники поліції на службовому автомобілі, під керуванням ОСОБА_3 , розвернулися за вказаним автомобілем, ввімкнули проблискові маячки синього та червоного кольорів і за допомогою спеціального звукового сигналу подали водію транспортного засобу вимогу щодо зупинки автомобіля. Водієм автомобіля Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , було проігноровано вимоги працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу, оскільки вказаний автомобіль зупинився лише навпроти будинку № 32 на вул. Дубовиця у с. Осещина. При цьому, як слідує з пояснень ОСОБА_3 , у подальшому ОСОБА_1 особисто йому повідомив, що намагався заїхати у подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки проживає там, тому і зупинився навпроти цього будинку.

Після зупинки автомобіля, як пояснив ОСОБА_3 , він підійшов до водійських дверей, де через відкрите вікно бачив ОСОБА_1 , який був однією особою всередині автомобіля взагалі. Двигун автомобіля при цьому не був вимкнений. У процесі спілкування ОСОБА_3 запитав у ОСОБА_1 щодо причин невиконання ним вимоги про зупинку транспортного засобу, однак ОСОБА_1 почав висловлювалися в його бік нецензурною лайкою. Після цього ОСОБА_3 відкрив двері вказаного автомобіля та витягнув ОСОБА_1 на вулицю. При цьому, як було встановлено у подальшому працівниками поліції, ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем босим та роздягнутим, в одних лише шортах.

У подальшому, як встановлено з пояснень ОСОБА_3 , після того, як ним було витягнуто ОСОБА_1 з автомобіля Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль ОСОБА_1 самовільно покотився назад, внаслідок чого вдарив службовий автомобіль працівників поліції, а потім вдарився у паркан домоволодіння. При цьому ОСОБА_3 у судовому засіданні запевнив, що у ОСОБА_1 був час та технічна можливість поставити власний автомобіль на ручне гальмо, оскільки після зупинки його транспортного засобу, останній сам особисто розблокував двері, оскільки намагався вийти з автомобіля, однак працівники поліції особисто витягнули ОСОБА_1 з автомобіля на вулицю. На додаток до цього, оскільки ОСОБА_1 , як він сам потім пояснив, збирався вийти з автомобіля, щоб відкрити ворота та заїхати на територію домоволодіння, то він зобов`язаний був поставити автомобіль на ручне гальмо, оскільки в противному випадку ОСОБА_1 навіть не зміг би вийти з автомобіля.

Після цього, як пояснив ОСОБА_3 , на вулицю вийшли сусіди ОСОБА_1 та пояснили, що останній неодноразово здійснював керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Пізніше до місця події підійшли ще двоє місцевих жителів с. Осещина Київської області. Зважаючи на характер та обставини виниклої ситуації, працівниками поліції було викликано на місце події підкріплення, за результатами чого прибуло ще екіпажі поліції та слідчо-оперативна група.

ОСОБА_1 у подальшому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. З самого початку ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля у присутності двох свідків. Перед проходженням огляду ОСОБА_1 особисто впевнився у цілісності та щільності упакування трубки приладу, підтвердив готовність та можливість проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу. Однак під час проходження огляду, не зважаючи на неодноразові вимоги та зауваження працівників поліції щодо необхідності повільного та планомірного дуття у трубку приладу, ОСОБА_1 повноцінно у прилад не дув, внаслідок чого спеціальний технічний засіб не міг зафіксувати результат огляду, видавав помилку через недостатність об`єму повітря. У зв`язку з цим працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що він спочатку погодився. Однак пізніше ОСОБА_1 заявив, що не буде проходити огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а пройде його знову на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу. Працівниками поліції неодноразово повторно пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що він повторно відмовився. Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції було розцінено як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що ними було повідомлено самому ОСОБА_1 , а потім складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На додаток до цього, ОСОБА_3 пояснив, що весь адміністративний матеріал складався на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 на місці події роз`яснювалися всі права та обов`язки, а також було подано повідомлення на чергову частину про затримання ОСОБА_1 з метою передачі цієї інформації центру безоплатної вторинної правової допомоги. Будь-яких зауважень, заперечень чи повідомлень щодо необхідності захисника, реалізації права на захист тощо від ОСОБА_1 при цьому не надходило. У подальшому ОСОБА_1 було доставлено до відділення поліції, де було складено протокол про адміністративне затримання.

У підсумку, ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 на місці події поводив себе неадекватно, постійно виражався в бік працівників поліції грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, вимоги щодо припинення протиправної поведінки не виконував, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 також було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП. За результатами розгляду даного протоколу в межах судової справи № 363/4668/23 постановою Вишгородського районного суду Київської області від 29.08.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова не оскаржувалася, набрала законної сили 11.09.2023 року. Вказану постанову суду прохав долучити до матеріалів даної справи.

Опитаний у судовому засіданні капітан поліції ОСОБА_4 повністю підтримав та підтвердив пояснення ОСОБА_3 з огляду на те, що 23.08.2023 року перебував у складі екіпажу разом з останнім та спостерігав ті ж самі обставини та події. На додаток до цього ОСОБА_4 додав, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. Однак сам ОСОБА_1 то погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, то відмовлявся та в цілому поводив себе неадекватно, мав характерні та явні ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим дії ОСОБА_1 щодо ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були кваліфіковані працівниками поліції саме як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У свою чергу опитаний у судовому засіданні старший лейтенант поліції ОСОБА_6 зазначив, що 23 серпня 2023 року близько о 22 год. на логістичний пристрій прийшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участі службового автомобіля працівників поліції. По прибуттю на місце події у АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 побачив службовий автомобіль працівників поліції марки Renault, державний номерний знак НОМЕР_2 , який мав пошкодження лакофарбового покриття з правового боку, а також цивільний автомобіль, який мав суттєві пошкодження лівого борту. На момент приїзду на місце ДТП ОСОБА_1 вже ходив біля автомобіля, не був у кайданках, але поводив себе неадекватно, виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю, хитка хода, сплутана мова). Будь яких скарг, щодо неналежної поведінки працівників поліції ОСОБА_7 не висловлював. Одночасно з цим, як слідує з пояснень ОСОБА_6 , при з`ясуванні обставин ДТП ОСОБА_1 особисто йому повідомив, що його автомобіль покотився через те, що він не поставив його на ручне гальмо. У подальшому ОСОБА_1 казав, що не пам`ятає чи поставив автомобіль на ручне гальмо, а тому він не знав чому автомобіль покотився.

Як встановлено з пояснень ОСОБА_6 , на місці ДТП були також інші особи, місцеві жителі с. Осещина Київської області, які висловлювали скарги щодо того, що ОСОБА_1 неодноразово керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Екіпаж поліції у складі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неодноразово вимагали від ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 роз`яснювалася можливість проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. Однак ОСОБА_1 неодноразово то погоджувався проходити огляд, то відмовлявся від його проходження. При цьому ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, бо випивав вдома, а тому проводити огляд на стан сп`яніння немає сенсу, погодився зі складанням відносно нього матеріалів на місці.

Як пояснив ОСОБА_6 , протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, складався у присутності ОСОБА_1 , який спочатку відмовився від його підписання, але потім все ж таки підписав його, щоб автомобіль не евакуйовували. Схема місця ДТП також складалася на місці події у присутності ОСОБА_1 , однак вказаний документ він не підписував, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Письмові пояснення ОСОБА_1 щодо обставин та фактів ДТП дійсно були написані з його слів, однак через неадекватну поведінку ОСОБА_1 , якою він заважав працівникам поліції, скоріш за все забули дописати про це у письмових поясненнях. Однак самі пояснення підписував ОСОБА_1 особисто та жодних зауважень не висловлював.

На місці події ОСОБА_1 також роз`яснювалися положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, працівниками поліції з власної ініціативи на чергову частину було передано повідомлення про необхідність залучення безоплатного захисника, хоча сам ОСОБА_1 жодного разу не зазначив про необхідність залучення йому захисника, здійснення телефонних дзвінків, тощо та не мав жодних зауважень, заперечень чи скарг з цього приводу.

У судове засідання також викликалися свідки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будучи належним чином повідомленими, у судове засідання свідки не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від них не надходило.

У судовому засіданні захисником Федоровим Д.М. було заявлено клопотання про повторний виклик вказаних свідків з метою їх допиту у судовому засіданні. Однак при цьому стороною захисту не було надано жодних обґрунтованих заперечень чи зауважень щодо недостовірності, неналежності, неповноти, недопустимості письмових пояснень свідків, що давало б достатні правові підстави для проведення їх допиту у судовому засіданні. Однак в подальшому, сторона захисту відмовилася від даного клопотання та не заперечувала проти можливості проведення судового розгляду за відсутності вказаних свідків.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали об`єднаної справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484319 від 23.08.2023 року (а.с. 36) вбачається, що 23 серпня 2023 року о 21 год. 13 хв. у с. Осещина, вул. Дубовиця, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яка була подана за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4, 8.9б ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

У ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

У п. 2.4 ПДР України встановлюється, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. У свою чергу у п. 8.9 ПДР України зазначається, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Тобто, у разі подання працівниками поліції вимоги про зупинку транспортного засобу в один або декілька способів, що визначені у п. 8.9 ПДР України, водій відповідного транспортного засобу зобов`язаний зупинитися у вказаному місці з дотриманням правил зупинки. Порушення вказаного юридичного обов`язку тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не оспорював ані вказаний протокол про адміністративне правопорушення, ані відомості та обставини, що зазначені у ньому. Навпаки ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що 23.08.2023 року близько о 22 год. 00 хв. у с. Осещина Київської області, здійснював керування автомобілем Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , у процесі чого побачив позаду себе службовий автомобіль працівників поліції з ввімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, які в такий спосіб та за допомогою спеціального звукового сигналу подавали йому вимогу про зупинку транспортного засобу. Однак, оскільки вже було пізно та темно, побоюючись протиправних дій працівників поліції, ОСОБА_1 , усвідомлюючи наявність обов`язку щодо здійснення зупинки автомобіля на вимогу працівників поліції, усвідомлюючи наявність відповідної вимоги працівників поліції, що подавалася за допомогою проблискових маячків та спеціального звукового сигналу, проігнорував цю вимогу та їхав на власному автомобілі аж до власного будинку, оскільки там розташовані камери відеоспостереження.

Таким чином, у судовому засіданні ОСОБА_1 визнав факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та вину у його вчиненні.

Вказані обставини підтверджуються і з пояснень опитаних у судовому засіданні працівників поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Глушенка Р.В. та ОСОБА_4 , які здійснювали безпосереднє переслідування та зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

На додаток до цього під час судового розгляду судом встановлено, що до матеріалів справи долучено два DVD-R диски (а.с. 51), які поміщені у відповідні конверти, що опечатані печаткою «Чергова частина» Вишгородського РУП ГУНП в Київській області. При дослідженні першого диску встановлено наявність на ньому 6 (шість) файлів з відеозаписами: «0000000__0004» тривалістю 14 хв. 12 сек., «0000000__0005» тривалістю 06 хв. 05 сек., «0000000__0006» тривалістю 01 хв. 38 сек., «0000000__0008» тривалістю 05хв. 36 сек., «0000000__0009» тривалістю 05 хв. 37 сек., «0000000__0010» тривалістю 01 хв. 14 сек.

Всі зазначені відеозаписи зроблені на нагрудну камеру працівників поліції, обставини та факти, зафіксовані на них, відповідають за часом, місцем та датою обставинам та фактам, про які зазначається у матеріалах справи, а в своїй сукупності відеозаписи утворюють логічну, послідовну, хронологічну, безперервну картину обставин та фактів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У свою чергу при дослідженні першого відеозапису («0000000__0004») судом встановлено, що 23 серпня 2023 року близько о 21 год. 13 хв. у с. Осещина Київської області працівниками поліції здійснювалося переслідування автомобіля Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому з відеозапису чітко видно та чутно, що переслідування вказаного транспортного засобу здійснювалося за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, а також спеціального звукового сигналу. Під час переслідування працівниками поліції через гучномовець водію вказаного автомобіля неодноразово подавалася вимога щодо зупинки, яка, однак, була проігнорована. При цьому з відеозапису видно, що водій вказаного автомобіля, яким, як встановлено та підтверджено у судовому засіданні, був ОСОБА_1 , не тільки не зупиняється на вимогу працівників поліції, але і неодноразово підвищує швидкість, намагаючись відірватися від службового автомобіля працівників поліції. Лише у подальшому ОСОБА_1 зупиняє автомобіль навпроти домоволодіння, після чого до нього підходять працівники поліції.

Таким чином з дослідженого відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 , однозначно знаючи та усвідомлюючи про надання йому вимоги працівниками поліції про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціального звукового сигналу, гучномовця та проблискових маячків, проігнорував вказану вимогу, транспортний засіб не зупинив, чим порушив вимоги ПДР України. Вказаний відеозапис є належним, допустимим та достовірним доказом, відомостей та заперечень щодо висновків про зворотне учасниками судового провадження не було надано. Крім того, вказаний відеозапис повністю узгоджується з поясненнями учасників судового провадження, у тому числі самого ОСОБА_1 .

В кінцевому підсумку, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у сукупності підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 484319 від 23.08.2023 року (а.с. 36), який, як встановлено у судовому засіданні, складався у присутності ОСОБА_1 , особисто підписувався останнім; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких він визнав факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та вину у його вчиненні;

- наявним у матеріалах справи відеозаписом («0000000__0004») з нагрудної камери працівників поліції, що міститься на першому DVD-R диску, який долучено до матеріалів справи (а.с. 51);

- постановою про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП серії БАВ № 194956 від 24.08.2023 року (а.с. 38), яка не оскаржувалася та набрала законної сили, з якої підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , 23.08.2023 року у с. Осещина Київської області.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП невиконання ОСОБА_1 , як водієм транспортного засобу, вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484393 від 24.08.2023 року (а.с. 21) вбачається, що 23 серпня 2023 року о 21 год. 20 хв. у с. Осещина, вул. Дубовиця, буд. 32, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив самовільний рух вказаного автомобіля, а саме не забезпечив постановку автомобіля на стоянкові гальма, внаслідок чого автомобіль допустив наїзд на припаркований службовий автомобіль працівників поліції марки Renault, номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок зіткнення вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.15.12 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Аналіз диспозиції ст. 124 КУпАП дає можливість зробити висновок, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, має матеріальний склад, тобто є закінченим з моменту настання суспільно-шкідливих наслідків. У кінцевому підсумку об`єктивна сторона вказаного правопорушення передбачає обов`язкову сукупну наявність суспільно-шкідливого діяння у виді порушення вимог ПДР України, а також суспільно-шкідливих наслідків, які перелічені у диспозиції ст. 124 КУпАП та перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з суспільно-шкідливим діянням.

З урахуванням вищевикладеного суд звертає увагу, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП може бути правомірним результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення тоді і лише тоді, коли в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення на основі достатньої сукупності належних, допустимих, достовірних доказів можна зробити категоричні висновки щодо порушення ОСОБА_1 конкретних вимог ПДР України, що з необхідністю та виключною послідовністю призвело до настання суспільно-шкідливого наслідку, передбаченого у диспозиції ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП слідує, що ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 15.12 ПДР України, що призвело до суспільно-шкідливих наслідків у виді зіткнення зі службовим автомобілем та подальшим зіткненням з парканом.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У п. 15.12 ПДР України зазначається, що водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зрештою добровільно та з власної ініціативи пояснив, що коли він на автомобілі Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , під`їхав до воріт перед своїм домоволодінням, то збирався вийти з автомобіля, щоб заїхати на територію подвір`я і вже там припаркувати свій автомобіль. Однак після здійснення безпосередньої зупинки транспортного засобу до нього підійшов працівник поліції та почав вимагати вийти з автомобіля на вулицю. При цьому ОСОБА_1 все ж таки уточнив у судовому засіданні, що двері автомобіля він відкрив самостійно та з власної ініціативи, а не працівники поліції, а також зазначив, що працівники поліції не могли відкрити двері його автомобіля, оскільки вони були заблоковані зсередини. Лише після того, як сам ОСОБА_1 відкрив двері автомобіля, працівники поліції почали витягувати його на вулицю. Саме у цей момент, на переконання ОСОБА_1 він не встиг поставити автомобіль на ручне гальмо і скоріш за все випадково перевірив коробку передач на задню передачу, внаслідок чого автомобіль самовільно покотився назад, зачепив службовий автомобіль працівників поліції, та у подальшому врізався в паркан.

Таким чином, у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що працівники поліції почали витягувати його з автомобіля лише після того, як він сам відкрив двері, а також не спростував, що самовільний рух його автомобіля відбувався саме через те, що він не встиг поставити автомобіль на ручне гальмо і випадково ввімкнув задню передачу.

Пояснення ОСОБА_1 в цій частині узгоджуються з поясненнями опитаних у судовому засіданні працівників поліції, які також повідомили про те, що ОСОБА_1 особисто їм повідомляв про те, що збирався сам вийти з автомобіля, щоб відкрити ворота та заїхати на територію домоволодіння, після чого заїхати туди, а також про те, що можливо саме він не поставив автомобіль на ручне гальмо, внаслідок чого відбувся його самовільний рух.

Натомість позиції сторони захисту під час судового розгляду зводилася до того, що самовільний рух автомобіля виник не внаслідок протиправної винної бездіяльності ОСОБА_1 , а внаслідок дій працівників поліції, які за допомогою фізичної сили та засобів боротьби примусово витягли ОСОБА_1 на вулицю з автомобіля, внаслідок чого останній не мав ані технічної, ані фізичної можливості встигнути поставити автомобіль на ручне гальмо.

При дослідженні першого відеозапису («0000000__0004») на першому DVD-R диску (а.с. 51) судом встановлено, що 01 хв. 57 сек. відеозапису автомобіль Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , зупиняється перед територією домоволодіння. З 01 хв. 57 сек. по 02 хв. 15 сек. вказаний автомобіль стоїть на місці, нікуди не рухаючись. Протягом цього часу працівники поліції виходять зі службового автомобіля, який вони припаркували позаду автомобіля ОСОБА_1 , підходять до автомобіля останнього. При цьому, як чітко видно з відеозапису, працівники поліції спочатку лише підходять до автомобіля та через відкрите вікно водійської двері починають спілкуватися з ОСОБА_1 . Лише у подальшому чутно вимогу працівників поліції до ОСОБА_1 вийти з транспортного засобу, однак двері автомобіля працівники поліції не відкривають. І лише після неодноразових вимог працівників поліції двері транспортного засобу відкриваються і працівники поліції починають витягувати ОСОБА_1 на вулицю.

Таким чином, з відеозапису судом встановлено, що проміжок часу між зупинкою автомобіля ОСОБА_1 і до того моменту, поки працівники поліції почали витягувати його з власного автомобіля, не є надзвичайно коротким, щоб в умовах виниклої ситуації ОСОБА_1 не мав ані фізичної, ані технічної можливості поставити автомобіль на ручне гальмо після зупинки транспортного засобу. Навпаки, з урахуванням зафіксованих на відеозаписі обставин, пояснень ОСОБА_1 щодо того, що він збирався виходити з автомобіля, щоб відкрити ворота, а потім заїхати на територію домоволодіння, а також що він самостійно відкрив двері автомобіля на вимогу працівників поліції, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_1 було достатньо часу, фізичної та технічної можливості, щоб, з розрахунку на власні плани вийти з автомобіля, поставити автомобіль на ручне гальмо чи в інший спосіб не допустити його самовільний рух.

Тобто, як з наявного у матеріалах справи відеозапису, так і з пояснень самого ОСОБА_1 , підтверджується, що він збирався залишати транспортний засіб, щоб відкрити ворота та потім заїхати на територію домоволодіння, а тому відповідно до п. 15.12 ПДР України зобов`язаний був вжити заходів щодо унеможливлення самовільного руху транспортного засобу.

Позиція сторони захисту щодо того, що самовільний рух відбувався внаслідок дій працівників поліції, які примусово витягли ОСОБА_1 з автомобіля, внаслідок чого останній не встиг поставити автомобіль на ручне гальмо, спростовуються як вище дослідженим відеозаписом, з якого видно достатній проміжок часу між зупинкою транспортного засобу та моментом, коли працівники поліції тільки підійшли до автомобіля ОСОБА_1 , а також поясненнями ОСОБА_1 , який підтвердив, що працівники поліції не могли самостійно відкрити двері автомобіля, а відповідно витягнути його з автомобіля, оскільки останні були закриті зсередини. При цьому пояснення ОСОБА_1 в цій частині також логічно узгоджуються з обставинами дослідженого відеозапису, оскільки після того як працівники поліції підійшли до його автомобіля, то вони не змогли одразу відкрити двері автомобіля, а лише через деякий час.

У такий спосіб суд приходить до висновку, що самовільний рух автомобіля Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого відбулося його зіткнення з автомобілем працівників поліції та парканом, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку саме з винною, протиправною та усвідомленою бездіяльністю ОСОБА_1 , який, здійснивши зупинку автомобіля, збираючись виходити з нього, маючи достатню фізичну та технічну можливість поставити автомобіль на ручне гальмо до того, як працівники поліції почали витягувати його з автомобіля, двері якого він сам же відкрив, не вжив всіх належних, розумних та очікуваних заходів для того, щоб не допустити цього самовільного руху транспортного засобу.

Дії працівників поліції щодо примусового витягнення ОСОБА_1 з автомобіля не спростовують того факту, що до цього з моменту зупинки автомобіля, ОСОБА_1 мав достатньо часу та технічну можливість, щоб унеможливити самовільний рух автомобіля.

У кінцевому підсумку суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 484393 від 24.08.2023 року (а.с. 21), складений на місці ДТП та в кінцевому підсумку підписаний ОСОБА_1 ; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому не виявлено;

- поясненнями ОСОБА_1 , який підтвердив намір виходити з автомобіля після його зупинки навпроти свого домоволодіння та не заперечував ймовірність самовільного руху транспортного засобу внаслідок його необережних дій щодо не постановки на ручне гальмо та випадкового ввімкнення задньої передачі;

- наявним у матеріалах справи відеозаписом («0000000__0004») з нагрудної камери працівників поліції, що міститься на першому DVD-R диску, який долучено до матеріалів справи (а.с. 51);

- схемою місця ДТП (а.с. 22), яка, як було встановлено у судовому засіданні, складалася у присутності ОСОБА_1 , доводилася до відома останнього; жодних заперечень та зауважень щодо схеми ДТП як в самій схемі, так і під час її складання з боку ОСОБА_1 не зафіксовано; відсутність підпису ОСОБА_1 , як пояснили у судовому засіданні працівники поліції, зумовлено станом сильного алкогольного сп`яніння останнього;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 23), в яких він підтверджує факт зупинки свого автомобіля навпроти власного домоволодіння, факт його самовільного руху, зіткнення з службовим автомобілем працівників поліції та парканом; у судовому засіданні встановлено, що письмові пояснення також складалися у присутності ОСОБА_1 та з його слів, засвідчувалися його підписом; жодних заперечень та зауважень у ОСОБА_1 щодо цих письмових пояснень не було.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та іншого майна.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484313 від 23.08.2023 року вбачається, що 23 серпня 2023 року о 22 год. 07 хв. у с. Осещина, вул. Дубовиця, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків та під відеозапис.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилися від проходження у встановленому законодавством порядку від проходження огляду. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то суд зазначає наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484313 від 23.08.2023 року (а.с.1) слідує, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним 23.08.2023 року о 22 год. 07 хв. у с. Осещина Київської області керування транспортним засобом Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 не оспорював зазначеного факту, а навпаки його підтвердив, зокрема, визнавши факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Вказаний факт не оспорювався і іншими учасниками судового провадження.

З урахуванням вищевикладених висновків суду при дослідженні долученого до матеріалів справи першого відеозапису («0000000__0004») на першому DVD-R диску (а.с. 51), зважаючи на те, що відомості протоколу про адміністративне правопорушення в цій частині не оспорювалися учасниками судового провадження, а навпаки були підтверджені та визнані ними, то суд доходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_1 , є доведеним та підтверджується наявними матеріалами справи.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів проведеного на місці зупинки автомобіля огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

Під час судового розгляду стороною захисту було зазначено, що працівниками поліції було проігноровано прохання ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. Натомість ОСОБА_9 відмовився від проходження огляду лише на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу і не заперечував проти проведення огляду у медичному закладі.

Опитані у судовому засіданні працівники поліції пояснили, що після зупинки транспортного засобу у ОСОБА_1 було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснено можливість проходження такого огляду у медичному закладі, а також повідомлено, що ухилення від проходження огляду буде розцінюватися працівниками поліції як відмова від проходження огляду, що має наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП. Не зважаючи на це, ОСОБА_1 з самого початку погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак не зміг його пройти через навмисне неправильне дуття у прилад, внаслідок чого спеціальний технічний засіб не міг зафіксувати результат огляду, видавав помилку через недостатність об`єму повітря. Після невдалих спроб проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 погодився пройти огляд у медичному закладі, однак у подальшому знову зазначив, що бажає проходити його на місці зупинки транспортного засобу. Однак і в подальшому ОСОБА_1 знову змінив свою позицію, зазначивши про бажання проходити огляд у медичному закладі, після чого знову зазначив про можливість проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу. Але при цьому ОСОБА_1 не міг правильно та нормально продути прилад, вів себе неадекватно, виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції, що у сукупності працівниками поліції було оцінено як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При дослідженні першого DVD-R диску (а.с. 51) судом встановлено, що відеозаписи «0000000__0005» тривалістю 06 хв. 05 сек., «0000000__0006» тривалістю 01 хв. 38 сек., «0000000__0008» тривалістю 05хв. 36 сек. не містять у собі інформації щодо обставин та фактів, які мали б суттєве значення для даної справи.

Натомість, починаючи з відеозапису «0000000__0009» тривалістю 05 хв. 37 сек., міститься інформація щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При дослідженні другого DVD-R диску (а.с. 51) судом встановлено наявність на ньому 6 (шість) відеозаписів, які так само зроблені на нагрудну камеру працівників поліції та за своєю суттю є логічним і хронологічним продовженням відеозаписів, що містяться на першому дослідженому диску.

При сукупному аналізі всіх відеозаписів суд вважає обставини та факти, про які у судовому засіданні зазначили працівники поліції, такими, що знайшли своє об`єктивне підтвердження на відеозаписах. На останніх зафіксовано як працівники поліції різних екіпажів на місці події неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. З самого початку ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального приладу, супроводжуючи свою відповідь поведінкою, що не відповідає обстановці, незрозумілими словами, а також вираженням нецензурною лайкою в бік працівників поліції.

Перед проходженням огляду ОСОБА_1 дійсно було роз`яснено порядок проведення огляду шляхом повідомлення про необхідність планомірного дуття в трубку приладу протягом декількох секунд. Контрольний забір повітря показав негативний результат та відсутність в приладі алкоголю, а ОСОБА_1 самостійно розпакував мундштук та надав його працівникам поліції. Однак, у подальшому ОСОБА_1 , почувши порядок проходження огляду, умисно короткими подихами дув у трубку приладу таким чином, щоб останній не міг зафіксувати результату, внаслідок чого всі спроби були неуспішними. При цьому ОСОБА_1 супроводжував свої дії різними поясненнями, зокрема, маленьким об`ємом легень тощо.

Зважаючи на це, як сам ОСОБА_1 , так і працівники поліції запропонували останньому пройти огляд у медичному закладі, на що останній погодився. Однак у подальшому ОСОБА_1 змінив свою думку і повторно зазначив про бажання пройти огляд на місці зупинки автомобіля, але і при повторному огляді знову навмисно не дув належним чином у трубку приладу, внаслідок чого спроби були неуспішними. Після цього ОСОБА_1 повторно заявив про необхідність проходження огляду у медичному закладі, а потім знову змінив думку і зазначив про бажання проходити огляд на місці зупинки. Такими діями ОСОБА_1 змінив свою думку та позицію щодо проходження огляду декілька разів.

При цьому з відеозаписів видно, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що такі дії будуть кваліфіковані як ухилення від проходження огляду, а відповідно як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що тягне за собою відповідальність за ст. 130 КУпАП. Однак позицію ОСОБА_1 це не змінило, який так само суперечливо змінював своє бажання щодо проходження огляду, виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції та висловлював погрози.

Тому на переконання суду дії ОСОБА_1 цілком правильно та правомірно кваліфіковані працівниками поліції як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відповідно як відмова від його проходження. У зв`язку з цим факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння суд вважає доведеним.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

За результатами дослідження наявних матеріалів справи, заслуховування учасників справи, суд вважає інкриміноване обвинувачення ОСОБА_1 обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

Доводи сторони захисту щодо застосування відносно ОСОБА_1 насильства не знайшли свого підтвердження ані з наявних матеріалів справи, ані з пояснень сторони захисту, які зазначили, що жодного підтвердження фіксації даного факту немає, а ОСОБА_1 не звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій працівників поліції.

Так само не знайшли свого підтвердження доводи щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, оскільки як вбачається з відеозаписів працівників поліції жодних зауважень, скарг, заперечень чи прохань у ОСОБА_1 , у тому числі щодо надання правової допомоги, в нього не було, на відміну від погроз та нецензурної лайки в бік працівників поліції. Тим більше всі наявні протоколи про адміністративні правопорушення містять підпис ОСОБА_1 у графі щодо ознайомлення його як з датою, часом та місцем розгляду справи, так і з положеннями ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Аргументи щодо відсутності протоколу про адміністративне затримання спростовуються долученою до матеріалів справи копією постанови Вишгородського районного суду Київської області від 29.08.2023 року у справі № 363/4668/23, яка набрала законної сили та якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 185 КУпАП з приводу обставин та фактів, що стосуються даної справи. Зі змісту постанови вбачається наявність у матеріалах тієї справи протоколу про адміністративне затримання серії АЗ № 171346 ВІД 23.08.2023 року.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 122-2, 124, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас