Номер провадження: 33/813/2086/23
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Лупши В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 гривні.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 23.09.2023 року близько 16:00 годин, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно бабусі ОСОБА_2 , а саме: принижувала та штовхала.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі з підстав наявності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою.

Судом першої інстанції при проведенні судового засідання їй не було надано достатнього часу для дачі пояснень, а також відсутні достатні та допустимі докази її вини.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Так, згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 002664 від 23 вересня 2023 року, ОСОБА_1 23.09.2023 року близько 16:00 годин, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно бабусі ОСОБА_2 , а саме: принижувала та штовхала. Чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Судом першої інстанції зазначено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 002664 від 23.09.2023 року, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ТЗП від 23.09.2023 року строком дії до 03.10.2023 року.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає матеріалам справи та завданням КУпАП, якими є запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.14) ч.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно п.17) ч.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, серед іншого має широкий субєктний склад.

Відповідно до ст. 3. Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 8) дід (баба) та онук (онука).

Частина 1 статті 173-2 встановлює відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 002664 від 23.09.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 23.09.2023 року близько 16:00 годин, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно бабусі ОСОБА_2 , а саме: принижувала та штовхала ;

- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , відповідно до яких вона вказала, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на протязі тривалого часу разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та онукою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Зазначає, що 23.09.2023 за адресою мешкання виник конфлікт під час якого онука ображала її нецензурною лайкою, кидалась в бійку, кинула її на підлогу та не впускала на кухню приготувати їжу.

- пояснення свідка ОСОБА_3 , в яких вона вказує, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на протязі тривалого часу разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донькою ОСОБА_1 . Вказує, що 23.09.2023 близько о 16 годині знаходилась за місцем мешкання почула що мати кричить. Почувши це підійшла до кімнати матері та побачила, що її донька кинулась в бійку до матері, потім штовхнула її на підлогу. Також вказує, що її донька не впускає матір до кухні, чому саме незрозуміло.

Крім того, в своїх поясненнях ОСОБА_1 вказує, що вона мешкає близько 6-ти місяців за адресою: АДРЕСА_2 , разом з матір`ю та бабусею, протягом тривалого часу у неї з родичами триває конфлікт на побутовому підґрунті. 23.09.2023 о 16:00 за місцем мешкання у неї відбувся конфлікт з бабусею на побутовому підґрунті, в ході конфлікту висловлювалась нецензурною лайкою, ображала, штовхнула та після чого закрила двері в кімнату.

Проаналізувавши матеріали справи, зокрема пояснення учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку, що надані пояснення узгоджуються між собою та свідчать про те, що поведінка ОСОБА_1 має ознаки психологічного та фізичного насильства, та очевидно могла спричинити емоційну невпевненість та зашкодили психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Твердження апелянта, що судом першої інстанції при проведенні судового засідання їй не було надано достатнього часу для дачі пояснень є необґрунтованим, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була завчасно повідомлена про місце та час судового засідання, в судовому надала пояснення, провину у вчиненні адміністративного правопорушенні не визнала.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що матеріали справи не містять достатньо доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, однак апеляційний суд виходить із того що, протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП також є доказом у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не дивлячись на те, що працівники поліції не були безпосередніми очевидцями домашнього насильства, однак, вони прибули за викликом потерпілої після його вчинення, бачили осіб конфлікту, опитали їх та на підставі зібраних доказів відобразили безпосередньо сприйняті обставини у протоколі про адміністративне правопорушення, який в сукупності із заявою та поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та поясненням свідка ОСОБА_3 є достатніми для того щоб стверджувати про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Доводи апеляційної скарги, які б спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено. Суд прослухав в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 надані апеляційному суду , однак звертає увагу на зміну позиції ОСОБА_1 під час надання пояснень поліцейським та при надані суду, крім того дії поліцейським ні ОСОБА_1 ні її представником не оскаржувались а тому суд розцінює зміну позиції ОСОБА_1 як бажання уникнути адміністративної відповідальності.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2023 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 24 листопада 2023 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький