КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/5000/2023 Категорія: ст. 173 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Кар`єва А.А.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, студент КУП НАНУ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 22 серпня 2023 року о 2.44 год. за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 59, вчинив дрібне хуліганство, а саме: порушував громадський порядок, виражався нецензурною лайкою у бік працівників поліції, на неодноразові зауваження не реагував, за що відповідальність передбачена за ст. 173 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення ст. 173 КУпАП щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючись на положення КУпАП, практику Європейського Суду з прав людини, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року № 10, судову практику Верховного Суду (справа № 524/5741/16-а), ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає постанову незаконною, а висновки, викладені в ній, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що складанню протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП слугувало не порушення громадського порядку, а складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим він категорично не погоджувався і намагався довести працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом. Через невизнання ним вини, працівниками поліції був викликаний інший поліцейський патруль, які склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП. Як вказує апелянт, відповідно до відеоматеріалів, наданих працівниками поліції, на місці події в ході спілкування та з подальшим проведенням поліцейськими поверхневих оглядів речей він самостійно звертався до інспектора поліції з вимогою оформлення протоколу не у громадському місці, а у відділку поліції, при цьому будь-які висловлювання нецензурною лайкою з його боку на адресу поліцейських чи інших громадян - відсутні. Також, з цих відеоматеріалів не вбачається висування вимог працівника поліції до нього про припинення ним висловлюватись нецензурною лайкою. Твердження ж суду першої інстанції про те, що він голосно кричав, чим порушував громадський порядок, було зроблено на підставі записів відеокамери працівника поліції, який знаходився в кількох метрах від нього, у той час як він сам знаходився на великий відстані від найближчих житлових будинків по вул. Жилянській у м. Києві. Як вважає апелянт, враховуючи, що подія відбувалась у комендантську годину, коли громадяни перебували у громадських місцях, до того ж у матеріалах справи відсутні пояснення свідків, потерпілих, які б підтвердили його протиправну поведінку, факт порушення громадського порядку з його боку не відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не надано жодного доказу, який би підтверджував його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, апелянт вважає, що його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не доведена, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кар`єва А.А. на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано у ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого вказаною статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Зокрема, це нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Також це: ліфти і таксофони; приміщення та території закладів охорони здоров`я;приміщення та території навчальних закладів; дитячі майданчики; приміщення та території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; під`їзди житлових будинків; підземні переходи; транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів;приміщення закладів ресторанного господарства; приміщення об`єктів культурного призначення; приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів тощо.

Опосередковано громадські місця також визначаються у статті 178 Кодексу: вулиці, закриті спортивні споруди,сквери, парки, всі види громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення).

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це урегульована правовими та іншими соціальними нормами система суспільних відносин, що забезпечує захист прав і свобод громадян, їх життя і здоров`я, повагу честі та людської гідності, дотримання норм суспільної моралі.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

З провадження у справі та змісту постанови вбачається, що суддя місцевого суду під час розгляду справи вислухав пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кар`єва А.А., дослідив письмові докази у справі та відеозапис, долучений до протоколу, та дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком судді першої інстанції.

Так, надаючи пояснення у суді першої інстанції, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та повідомив, що 22 серпня 2023 року був зупинений працівниками патрульної поліції біля будинку 59 по вул. Жилянська. Під час спілкування з працівниками поліції перебував у схвильованому стані, у зв`язку з чим був викликаний інший екіпаж поліції. Після приїзду екіпажу патрульної поліції його було затримано, одягнені кайданки та доставлено до відділу поліції. зазначив, що громадський порядок не порушував, у бік працівників поліції нецензурною лайкою не виражався.

Захисник Кар`єв А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до суду першої інстанції подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Зазначив, що виклик іншого екіпажу патрульної поліції був пов`язаний з складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким ОСОБА_1 категорично не погоджувався. Під час спілкування з останнім було упереджене відношення з боку працівників поліції. Зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків та потерпілих поліції, не зазначено на адресу якого саме працівника поліції ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , підтримуючи доводи апеляційної скарги, зазначив, що досліджувані події, що мали місце 22 серпня 2023 року у нічний час, відбувались на дорозі, за метрів 50 від будинку АДРЕСА_3 . Це - житловий комплекс, що включає житловий будинок, офісні приміщення, паркінг. Розвиток подій розпочався біля 2 годин ночі, у комендантську годину. Він ( ОСОБА_1 ) їхав з товаришем по дорозі, припаркувались, вийшли з автомобіля і під`їхали працівники поліції, які мали намір скласти протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАп, проте він не погоджувався, працівники поліції викликали ще один патрульний екіпаж. У ході спілкування працівники поліції одягнули на нього кайданки, оскільки думали, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Він нікуди не тікав, потім його доставили до Управління поліції, де відбулось оформлення матеріалів. На зауваження працівників поліції реагував; коли працівники поліції повідомили, що одягнуть кайданки, то погодився з цим. Зазначив, що можливо і виражався нецензурною лайкою, проте після того, як йому зробили зауваження, більше нічого не казав, у тому числі, і у бік працівників поліції, які склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Винуватим себе у вчиненні дрібного хуліганства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 173 КУпАП, не визнає.

Захисник Кар`єв А.А., підтримуючи доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , у суді апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_1 будь-яких хуліганських дій не вчиняв, мав місце конфлікт з приводу складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівники поліції, крім протоколу за ст. 173 КУпАП, склали щодо ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 122 КУпАП, які, наразі, перебувають на розгляді у Голосіївському районному суді м. Києва.

На переконання захисника, ОСОБА_1 ніяких протиправних дій, утому числі тих, які охоплюються диспозицією ст. 173 КУпАП, не вчиняв, протокол за означеною статтею працівниками поліції був складений безпідставно, з огляду на що провадження у справі підлягає закриттю, а постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закриттю, як необґрунтована, незаконна, зміст якої не відповідає фактичним обставинам справи.

Проте, всупереч твердженням ОСОБА_1 та його захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, вина останнього повністю знайшла своє підтвердження дослідженим відеозаписом подій, відповідно до місцем вчинення адміністративного правопорушення є прибудинкова територія біля житлового будинку по АДРЕСА_3 . Працівники поліції рухались за автомобілем, який був помічений у комендантську годину, та заїхав у двір будинку. В ході спілкування з працівниками поліції у дворі означеного будинку та з`ясування обставин за фактом можливого вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній на законні вимоги працівників поліції, у тому числі, не кричати та не висловлюватись нецензурною лайкою, не реагував, а навпаки, досить гучно кричав: «Буду кричати принципіально», до працівників поліції звертався виключно на «ти», використовуючи ненормативну лексику, включаючи неввічливі, непристойні, вульгарні та лайливі вислови. У цей час працівники поліції знаходились поруч з ОСОБА_1 та намагались з`ясувати спочатку анкетні дані ОСОБА_1 , а потім - обставини можливого вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цього ж відеозапису вбачається, що недалеко знаходився припаркований автомобіль, у салоні якого знаходились двоє чоловіків. Своє перебування у салоні автомобіля пояснили тим, що транспортний засіб зламався. За їх поясненнями, вони бачили, як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 заїжджав у двір будинку. У подальшому були свідками розмови працівників поліції з ОСОБА_1 , який у спілкуванні з останніми вирази не вибирав.

За результатами означених подій уповноваженою на те особою складений протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 536262 від 22 серпня 2023 року, зміст якого у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи із характеру вчинених дій, є посилання на ст. 173 КУпАП (ас. 1).

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував факт знаходження сторонніх людей поблизу місця досліджуваних подій, зазначаючи, що вказані особи писали пояснення про обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Гучні крики та висловлювання нецензурною лайкою пояснив тим, що був обурений діями працівників поліції, які вважали його водієм транспортного засобу, та почали процедуру оформлення матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП, винуватість у вчинені якого він не визнавав.

Суд апеляційної інстанції вважає слушним зазначити, що нецензурна лайка, використана ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, різновид словесної брутальності, які висловлені публічно в місці, де можуть бути і були почуті людьми, присутність яких не заперечувалась ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи.

Хоча словесне хуліганство не загрожує життю та здоров`ю інших осіб, проте використання нецензурних слів виявляє грубе, образливе ставлення до оточуючих,незалежно від їх кількості. Вулиця населеного пункту, як у даному випадку - АДРЕСА_3 , у цьому сенсі є громадським місцем, і поведінка та вислови ОСОБА_1 у бік працівників поліції, зафіксовані на відеозаписі, не можуть вважатись припустимими в демократичному суспільстві та відповідати нормам суспільної моралі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині того, що будь-які висловлювання нецензурною лайкою з його боку на адресу поліцейських чи інших громадян були відсутні, а з відеоматеріалів не вбачається висування вимог працівника поліції до нього про припинення ним висловлюватись нецензурною лайкою, є безпідставними та спростовуються дослідженим відеозаписом подій. Крім того, після перегляду відеозапису у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 опосередковано визнав свою винуватість, зазначивши, що за тих обставин можна було вести себе і по іншому.

Таким чином, висновки місцевого суду у постанові від 9 жовтня 2023 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає законних підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 253, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 7 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва