Справа № 750/3962/23 Головуючий у 1 інстанції Сапон А. В.
Провадження № 33/4823/376/23
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Приходько О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Приходько О.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 20 березня 2023 року о 07:20 год., по проспекту Миру, 261-А в м. Чернігові, ОСОБА_1 повторно протягом року керував автомобілем марки «ВАЗ 2103», р.н. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Приходько О.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі, за відсутністю у діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що ОСОБА_1 був позбавлений права надати пояснення по справі та повідомити обставини, за яких було складено щодо нього протокол. Вказує, що її підзахисний проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 і діяв у стані крайньої необхідності, оскільки їхав на службу за терміновим завданням свого командира. Зазначає, що в день складання протоколу сталась дорожньо-транспортна пригода, де ОСОБА_1 визнаний потерпілим. Матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, у зв`язку з чим не спростована версія, що після оформлення матеріалів ДТП ОСОБА_1 не продовжив рух на цьому автомобілі. Крім того, судом не встановлено наявність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, зокрема, отримання останнім посвідчення водія, а тому застосувати до нього такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом неможливо. Також місцевим судом не встановлено обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а саме ОСОБА_1 їхав в авто, виконуючи службове завдання командира, знаходився в стані крайньої необхідності, одружений, на утриманні має дитину та є учасником бойових дій.

Крім того, просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні місцевого суду, а копію постанови захисник отримала лише 19.04.2023 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається зі змісту судового рішення, постанова щодо ОСОБА_1 була винесена 13.04.2023 року. Строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду закінчився 23 квітня 2023 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи в суді, копію оскаржуваного рішення захисник отримала лише 19.04.2023 року, а вже 25 квітня 2023 року була подана апеляційна скарга, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 2.1 А Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 5 ст.126 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 038653 від 20.03.2023, ОСОБА_1 , 20 березня 2023 року о 07:20 год., по проспекту Миру, 261-А в м. Чернігові, керував автомобілем «ВАЗ 2103», р.н. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом та вчинив вказане порушення повторно протягом року (постанова за ч. 2 ст.126 КУпАП від 14.09.2022 року ЕАР №5893547), чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху (а.с.4).

Викладені у даному протоколі факти ОСОБА_1 власноручно підтвердив своїм підписом та в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення особисто написав «керував транспортним засобом без прав - терміново було їхати на службу, з протоколом згоден».

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

Також, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 5893547 від 14.09.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом та не мав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР - Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом за ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.5).

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що під час оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, було з`ясовано, що водій ОСОБА_1 , не маючи права керування транспортним засобом, повторно протягом року керував транспортним засобом. Працівником поліції було роз`яснено суть правопорушення, його права та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП. Викладені у даному протоколі факти ОСОБА_1 власноручно підтвердив своїм підписом. При цьому, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що останній відстороняється від керування транспортним засобом.

Посилання апелянта на порушення судом вимог ст.268 КУпАП, на думку апеляційного суду, є слушними.

Як слідує з матеріалів справи, вона була розглянута місцевим судом без участі ОСОБА_1 . Розглянувши справу за даних обставин, суд допустив порушення гарантованих ст.268 КУпАП прав ОСОБА_1 , що є порушенням вимог закону.

Однак, апеляційний суд вважає, що вказане порушення не може вплинути на законність оскаржуваної постанови місцевого суду.

Так, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання апеляційного суду, де надала пояснення по суті справи та докази на підтвердження своїх доводів, а її інтереси представляв захисник.

Доводи апелянта, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він діяв у стані крайньої необхідності, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Стаття 18 КУпАП передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

А тому апеляційний суд не погоджується з вказаними доводами апелянта, оскільки ОСОБА_1 не був позбавлений можливості залучити особу, яка має посвідчення водія відповідної категорії, для керування автомобілем. Тоді б відпала і крайня необхідність у ОСОБА_1 сідати за кермо автомобіля, не маючи права керування транспортними засобами.

Відтак, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання ним уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.5 ст.126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, стягуючи з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн., суд залишив поза увагою, що військовослужбовці звільняються від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, а тому рішення суду в цій частині, підлягає зміні.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Приходько О.С. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП - змінити, звільнивши останнього від сплати судового збору в сумі 536,80 грн., на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як військовослужбовця.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний