Номер провадження: 33/813/1636/23
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Пересипка Д.В.,

захисника адвоката Салманової Ф.А.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без безоплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно із зазначеною постановою, 08 липня 2023 року о 16 годині 03 хвилин, за адресою: м.Одесса, вул. Академіка Філатова, 2, водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом Honda - Tact, б/н, без посвідчення водія відповідної категорії, за що передбачена відповідальність частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду як незаконну, необґрунтовану, таку, що не відповідає обставинам справи і прийняту із значними порушеннями процесуальних норм скасувати.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності в його діях вини у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення транспортним засобом він не керував, вимог п. 2.1 а Правил дорожнього руху не порушував, що може підтвердити власник наведеного транспортного засобу ОСОБА_2 . Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 08 липня 2023 року не може бути підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки його зміст не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протокол не містить ані його пояснень, ані пояснень свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Салманова Ф.А. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити., наполягали на витребуванні в ПУПП в Одеській області вказаних в протоколі серії ААД № 506837 відеозаписів з бодікамер поліцейських 475247, 471187. Згодом не з`явилися у судове засідання, надавши заяву про розгляд справи за їх вдсутності, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною п`ятою статті 126 КУпАП України передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною другою-четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом повторно протягом року без наявності у нього права керування таким транспортним засобом.

Так, судом в основу судового рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, покладено: протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 506837, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6801971 від 08 квітня 2023 року, якою до ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн, довідка т.в.о. заступника начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП М. Бойка від 10.07.2023 про неотримання ОСОБА_1 посвідчення водія.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 506837, складений 08 липня 2023 року о 16.24 год в м. Одеса вул. Ак.Філатова, 2, інспектором 16,2 р, бат. полку УПП в Одеській області лейт. поліції Яшко І.М. про те, що ОСОБА_1 08 липня 2023 року о 16.03 год в м. Одесі по вул. Ак. Філатова, 2, керував ТЗ Honda - Tact, б/н, без посвідчення водія відповідної категорії, повторно протягом року, постанова ЕАС/6801971 від 08.04.2023 р. ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП, до якого додано відео з бодікамер 475247, 471187.

Вказані відеозаписи з бодікамер поліцейських згідно супроводного листа патрульної поліції до суду не надсилалися, в матеріалах справи відсутні, що не відповідає вимогам п. 1 розділу П Інструкції № 1395.

ОСОБА_1 заперечує наявність викладених у протоколі обставин та підтвердження їх належними і допустимими доказами, вказавши, що пояснення під час складення протоколу не надавав, в матеріалах справи також відсутні пояснення свідків події і зазначені в протоколі відеозаписи, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

Наведені ОСОБА_1 обставини підтверджуються матеріалами справи, які, окрім складеного працівниками поліції протоколу, що покладено судом першої інстанції в основу обвинувачення за відсутності інших доказів вчиненого правопорушення, не містять інших доказів у підтвердження факту вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, зокрема, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показань свідків вчиненого правопорушення, відеозаписів з бодікамер поліцейських, тощо.

Судом в ході розгляду справи задоволено клопотання ОСОБА_1 та його захисника та витребувано вказані відеозаписи з Управління Патрульної поліції в Одеській області.

Згідно отриманої відповіді Департаменту Патрульної поліції в Одеській області від 03.10.2023 за № 21876/41/13/13/03-23 надати відеозаписи немає можливості, оскільки вони були знищені після закінчення строку їх зберігання, який становить 30 діб згідно Наказу МВС України № 1026 від 18.12.2018.

Відповідно до п. 4 вказаного Наказу строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань.

Тому слушним є довід апеляційної скарги про те, що вказаний матеріал про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 оформлений з порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, оскільки не містить передбачених самим протоколом додатків у вигляді відеозаписів.

Слід наголосити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 р. у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказано, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП як спеціального суб`єкта відповідальності за вказаною статтею, а саме - водія колісного транспортного засобу, та визначив його винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи з огляду на відсутність достатніх доказів, а тому постанова Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 251, 284, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2023 року скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова