Справа №461/2522/23
Провадження №3/461/1068/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н. Б., при секретарі судових засідань Гель І.В., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Якимишин О.З., представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митн их правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 від 02.04.1996, виданий Жовтневим РУ ГУ МВС України в м.Києві, ідентифікаційний код - НОМЕР_2

за ч.1 ст.483 Митного Кодексу України

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про порушення митних правил №0337/209000/23, 07.05.2022 ОСОБА_1 переміщувався через митний кордон України в пункті пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці у напрямку «виїзд з України», у якості пасажира транспортного засобу марка/модель «MERCEDES-BENZ 250», VIN-код: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 . Громадянин України ОСОБА_1 до митного оформлення подав декларацію транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей, якій присвоєно номер UA209040/2022/00097. У цій декларації громадянин ОСОБА_1 зазначив про факт переміщення валютних цінностей у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США. Для переміщення через митний кордон України валютних цінностей ОСОБА_1 до митного оформлення надав довідку про зняття готівки з власного рахунку від 27.04.2022 № 27/04/02-22, видану АТ «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова 78). 04.10.2022 Львівська митниця направила на адресу АТ «Кредобанк» лист за вих. № 7.4-4/20-02/14/19239 щодо підтвердження/спростування факту видачі довідок про зняття готівки з рахунків, у тому числі і довідки від 27.04.2022 № 27/04/02-22, яку громадянин ОСОБА_1 07.05.2022 подав до митного контролю. АТ «Кредобанк», листом від 28.10.2022 № 13-22371/22, повідомило Львівську митницю про те, що не видавало довідку від 27.04.2022 № 27/04/02-22, на ім`я ОСОБА_1 .

Зазначені дії, на думку митного органу, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, оскільки ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України товари - валютні цінності на суму 2 925 490,00 грн., з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Якимишин О.З. в судовому засіданні, вину у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України, заперечила, подала письмові заперечення на протокол про порушення митних правил та клопотання про закриття провадження у справі, які підтримала з підстав, наведених у них. Представник зазначила, що ОСОБА_1 та його сім`я є мешканцями м. Києва та через повномасштабне вторгнення РФ, родиною було прийнято рішення тимчасово покинути територію України. 07 травня 2022 року, в транспортному засобі Мерседес Бенц 250, реєстраційний номер НОМЕР_5 , до Польщі прямували ОСОБА_2 та його батько ОСОБА_1 . Одночасно із ними, однак іншою машиною, кордон перетинала ОСОБА_3 (дружина ОСОБА_1 ), разом із невісткою ОСОБА_4 та двома онуками, перетинали україно-польський кордон, в транспортному засобі Мазда 5, реєстраційний номер НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_5 . Оскільки родина не знала наскільки вони покидають територію України, відтак везли із собою заощадження, які були отримані ними від продажу майна та інші накопичення, які були ними зароблені протягом усього життя. Перетин кордону відбувався у пункті пропуску «Шегині-Медика». Працівник митниці проводив контрольні заходи, під час яких, запитав у ОСОБА_5 про наявність у нього товарів, які потребують декларування та грошових коштів, що потребують декларування. ОСОБА_1 повідомив, що везе 100 тисяч доларів США, про що зазначив у декларації. Окрім того, ОСОБА_1 пояснив представнику митниці, що він з дружиною були власниками трьохкімнатної квартири в м. Києві, яку у 2018 році продали, що підтвердив копією договору купівлі-продажу квартири. Окрім того, ОСОБА_1 та його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , постійно займались підприємницькою діяльністю, мали кілька успішних ТОВ, що підтверджується витягом з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Після цього працівник митниці сказав, що перевірку закінчено, віддав ОСОБА_1 документи та надав дозвіл на виїзд за кордон. Представник зазначила, що жодних інших документів ОСОБА_1 не подавав. Представник стверджує, що ОСОБА_1 не приховував від митного органу наявність у нього коштів, які він перевозив через кордон, відверто про це заявив, вказав у декларації, надав докази легального походження коштів, відтак в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Просить закрити провадження у справі.

Представник Львівської митниці вважав вину ОСОБА_1 доведеною повністю, оскільки в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.483 МК України, просив визнати його винним та визначити міру стягнення.

Заслухавши пояснення представника Львівської митниці, а також представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 486 МК України передбачено, що завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Згідно з частиною 1 статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу вказаних правових норм, а також статей 2, 9, 11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.

Частиною 1 статті 483 МК України передбачена адміністративна відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Тобто, основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України (активна поведінка особи).

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується прямим умислом особи на переміщення товарів з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України є наявність в діях правопорушника вини.

Частиною 3 статті 197 Митного кодексу України визначено, що переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про валюту і валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами п.6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №3, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Відповідно до п.18 Розділу 1 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №5, фізичні особи - резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі митної території України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро, на підставі документів, що підтверджують: 1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро; 2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно Порядку заповнення митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 614від 28.05.2012, з моменту прийняття декларації посадовою особою митного органу для оформлення вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а громадянин або уповноважена особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Будь-які документи або їх копії, що залишаються у справах митного органу, повинні бути засвідчені особистою номерною печаткою посадової особи митного органу, яка здійснила митне оформлення товарів.

Статтею 266 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Зазначення відомостей про наявність додатків до даної декларації не передбачено її формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року № 203.

Таким чином, вищевказані нормативно-правові акти визначають, що фізична особа може вивезти за межі України готівкову валюту в загальній сумі, що перевищує на день вивезення 10 000 євро, при здійсненні її декларування та виключно на підставі документів, що підтверджують зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення в еквіваленті 10 000 євро.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2022 громадянин України ОСОБА_1 переміщувався через митний кордон України в пункті пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці у напрямку «виїзд з України», у якості пасажира транспортного засобу марка/модель «MERCEDES-BENZ 250», VIN-код: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 . ОСОБА_1 до митного оформлення подав декларацію транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей, якій присвоєно номер UA209040/2022/00097. У цій декларації громадянин ОСОБА_1 зазначив про факт переміщення валютних цінностей у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США.

Для переміщення через митний кордон України валютних цінностей на вказану вище суму, ОСОБА_1 до митного оформлення надав довідку з банківської установи, яку (в електронному вигляді) посадовою особою митниці додано (прикріплено) в модуль «Облік валютних цінностей» АСМО «Інспектор».

У графі декларації «Для службових відміток» міститься рішення посадової особи митного органу про випущення через митний кордон України вказаних валютних цінностей, її підпис та відбиток особистої номерної печатки.

В рамках перевірки, з метою підтвердження або спростування фактів видачі довідок, на адресу банку AT «Кредобанк» Львівською митницею направлено лист за вих№ 7.4-4/20-02/14/19239 щодо підтвердження/спростування факту видачі довідок про зняття готівки з рахунків, у тому числі і довідки від 27.04.2022 № 27/04/02-22, яку громадянин ОСОБА_1 07.05.2022 подав до митного контролю. АТ «Кредобанк», листом від 28.10.2022 № 13-22371/22, повідомило Львівську митницю про те, що не видавало довідку від 27.04.2022 № 27/04/02-22, на ім`я ОСОБА_1 .

У зв`язку з наведеним, митний орган вказує, що ОСОБА_1 здійснив переміщення через митний контроль України товарів валютних цінностей на суму 100 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 07.05.2022, становить 2 925 490,00 грн., з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, тим самим вчинив порушення митних правил, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у ч.1 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», незаконне переміщення предметів із приховування від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Так, як вбачається зі змісту протоколу про порушення митних правил у даній справі та доданих до нього документів, товар, а саме валютні цінності у розмірі 100 000 доларів США переміщувались через митний кордон України ОСОБА_1 без приховуванням від митного контролю, без зміни зовнішніх ознак, форми та стану, що аж ніяк не утруднювало їх виявлення. Більше того, останній 07.05.2022 пройшов митний контроль, задекларувавши переміщення валютних цінностей і лише через 10 місяців від вказаної події було складено протокол про порушення митних правил.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 03.06.2005 підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.

Згідно з протоколом про порушення митних правил, митний орган прийшов до висновку про порушення ОСОБА_1 ч.1 ст.483 МК України після отримання листа з АТ «Кредобанк» № 13-22371/22 від 28.10.2022 про те, що банком не видавалась довідка від 27.04.2022 № 27/04/02-22, на ім`я ОСОБА_1 , однак у протоколі про порушення митних правил №0337/20900/23 від 30.03.2023 митним органом не зазначено згідно з якими критеріями довідка АТ «Кредобанк» є підробленою чи такою, що одержана незаконним шляхом. Зокрема, не конкретизовано, чи у таку внесені неправдиві відомості щодо зняття ОСОБА_1 готівкових коштів, чи така містить підроблені печатку АТ «Кредобанк», підпис директора відділення, чи така довідка видана за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку. Окрім того, суд зазначає, що факт підробки тих чи інших документів може бути встановлений вироком суду, який набрав законної сили, однак такий представником Львівської митниці до матеріалів справи долучено не було.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що митним органом не надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на переміщення товарів (іноземної валюти) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, та під час розгляду справи не встановлені будь-які докази того, що він мав умисел вчинити вказане правопорушення, що є обов`язковою ознакою порушення митних правил.

Окрім цього, при розгляді даної справи про порушення митних правил, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як випливає зі змісту положень ст.1 Першого протоколу, вони містять три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовано головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

При цьому, Європейський Суд констатує про порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний inter alia, інтерес суспільства та умови, передбачені законом. Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Рішенням у справі «Гирлян проти Росії» від 9 жовтня 2018 року (заява № 35943/15) Європейський суд з прав людини наголосив, що законодавець не залишає суду, який ухвалює вирок, будь-якої свободи розсуду в цій справі, пропонуючи вибір між штрафом в еквіваленті щонайменше незадекларованої суми, і конфіскацією не задекларованої готівки. У будь-якому випадку на користь держави було конфісковано не задекларовані кошти в повному обсязі. Така жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права власності особи (§ 31).

У рішенні «Краєва проти України» від 13.01.2022 (заява №72858/13) Європейським судом з прав людини зазначено, що жорстка система, за якої штраф обов`язково дорівнює вартості товарів, які є предметом умисно недостовірної декларації, за відсутності винятків, які ґрунтуються на індивідуальних обставинах, не здатна забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів і захисту майна особи. Судом вказано на необхідність більшої послідовності та вдосконалення у розгляді справ за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції щодо заходів конфіскації та штрафів за недотримання митних правил. У надто великій кількості справ загальний інтерес, який обґрунтовує такий законодавчий підхід, відкидається або применшується, при цьому Суд зосереджується на тому, чи покладається індивідуальний і надмірний тягар внаслідок застосування стягнення, сама мета якого полягає у стримуванні та покаранні.

Окрім цього, суд враховує рішення Конституційного Суду України від 21.07.2022 у справі № 3-261/2019(5915/19), в якому зазначено таке.

Юридичне регулювання питань транскордонного переміщення валютних цінностей в Україні визначає, що власне переміщення через митний кордон України валютних цінностей у сумі, що перевищує еквівалент 10 тисяч євро, не зумовлює потреби в сплаті митних зборів або будь-яких інших платежів на користь держави, а лише вимагає дотримання встановлених законодавцем додаткових вимог щодо письмового декларування зазначених цінностей, після виконання яких заборони чи обмеження не застосовуються до такого переміщення і воно не характеризується відповідно до законодавства України як незаконне. Отже, недотримання зазначених вимог не завдає жодної матеріальної шкоди або інших збитків державі, а також не спричиняє суттєвих негативних наслідків для суспільних або державних інтересів, якщо походження та подальше використання валютних цінностей, що не були задекларовані, не є неправомірними або злочинними.

Водночас переміщення валютних цінностей в сумі, що перевищує еквівалент 10 тисяч євро, з огляду на специфіку організації та реалізації такої форми переміщення валютних цінностей може відбуватися без дійсного наміру особи порушувати правила митного контролю, установлені законодавством України. Якщо такого наміру немає, фактично уся шкода для державних і суспільних інтересів полягатиме у неповідомленні держави про переміщення через її митний кордон зазначених валютних цінностей, а їх конфіскація як адміністративне стягнення набуватиме непомірно каральних ознак.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що втручання в право на мирне володіння своїм майном (іноземною валютою) не відповідатиме принципу правомірності та співмірності, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а держава від дій ОСОБА_1 у цій частині не зазнала жодних збитків, оскільки законодавством не передбачено сплату в даному випадку будь-яких податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.

Положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі у сфері митного оформлення і контролю, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.

Виходячи з вищевикладеного та аналізуючи матеріали справи, Львівською митницею не надано належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.483 МК України.

Керуючись ст.ст.7, 9, 243-244, 247, 248, 249, 251, 257, 283-285 КУпАП, ст.ст.483, 487, 527, 528 МК України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Зубачик Н.Б.