Справа № 728/760/23 Головуючий у 1 інстанції Пархоменко П. І.
Провадження № 33/4823/393/23
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю захисника - адвоката Антоненка І.Є. (в режимі відеоконференції),

особи, що притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілого - захисника Ковалюха В.М.,

потерпілого - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Антоненка І.Є. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення, відповідно до ст.36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 536,80 грн.

Місцевим судом встановлено, що 29 березня 2023 року о 21 год. 21 хв. в м. Бахмач, по вул. Даньківській шлях, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21112 д.н.з. НОМЕР_1 не витримав безпечної швидкості, внаслідок чого допустив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21104 н.з. НОМЕР_2 , автомобілі зазнали механічні пошкодження.

29 березня 2023 року о 21 год. 21 хв. в м. Бахмач, по вул. Даньківський Шлях, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21112 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду в лікарні та на місці зупинки відмовився.

Не погодившись із рішенням суду, захисник - адвокат Антоненко І.Є. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду в частині визнання його підзахисного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі, за відсутністю в діях останнього складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує, що ОСОБА_1 Правил дорожнього руху не порушував і вини його немає, а порушення водієм іншого транспортного засобу Правил дорожнього руху, а саме - виїзд на зустрічну смугу руху і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Акцентує увагу на тому, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено процесуальні права та не надано можливості скористатися правом на допомогу адвоката, чим було порушено право на захист останнього. Окрім цього, посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено порушення ОСОБА_1 п.11.2 Правил дорожнього руху, який не відповідає даній дорожньо-транспортній пригоді. На думку апелянта, пояснення свідків, які надані ними у судовому засіданні суду першої інстанції протирічать зібраним у справі доказам, оскільки вони є зацікавленими особами у даній справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника (в режимі відеоконференції), які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при встановленні фактичних обставин справи та визначенні адміністративного стягнення дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, висновок суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозять, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №471103 від 29.03.2023 року, ОСОБА_1 29 березня 2023 року о 21 год. 21 хв. в м. Бахмач, по вул. Даньківській шлях, керуючи автомобілем ВАЗ 21112 д.н.з. НОМЕР_1 не витримав безпечної швидкості, внаслідок чого допустив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21104 н.з. НОМЕР_2 , автомобілі зазнали механічні пошкодження (а.с.5).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення ОСОБА_1 неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Також, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується схемою місця події (а.с.7), де зазначено напрямок руху транспортних засобів, місце їх зіткнення та розташування після зупинки, а також поясненнями, у судовому засіданні суду першої інстанції, як безпосередньо самого потерпілого ОСОБА_2 , так і свідка ОСОБА_3 , який перебував у автомобілі, під керуванням потерпілого, на пасажирському місці і був очевидцем даної ДТП, в яких, останні упевнено вказували на ОСОБА_1 , як особу, який виїхав на смугу зустрічного руху, у результаті чого в подальшому і відбулося зіткнення, після чого намагався втекти.

Пояснення потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 є послідовними та незмінними і повністю узгоджуються між собою та будь-яких сумнівів у їх достовірності у суду апеляційної інстанції, не виникає.

У своїх поясненнях свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , наданих у судовому засіданні суду першої інстанції, зазначали, що автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_2 знаходився по середині дороги, а автомобіль ОСОБА_1 на зустрічній смузі руху і те, що останній взагалі намагався зникнути з місця події, перебував у стані алкогольного сп`яніння та за своєю поведінкою вів себе непристойно.

На переконання суду апеляційної інстанції, дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , їх пояснення узгоджуються з іншими матеріалами справи і жодним чином не спростовують винність останнього, а лише є одними із доказів на підтвердження його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

За вказаних підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у даній дорожньо-транспортній пригоді, оскільки він не врахував дорожню обстановку та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що і не заперечується в апеляційній скарзі, належним чином не контролював рух транспортного засобу під своїм керуванням.

Допущене порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої і сталося зіткнення транспортних засобів.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції ОСОБА_1 не роз`яснили його права та не дали можливості скористатися правовою допомогою адвоката, чим було порушено його право на захист, є непереконливими, з огляду на таке.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Також, із переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 будь-яких зауважень не висловлював та не ставив питання щодо надання йому адвоката, що свідчить про те, що останній не мав бажання скористатися правовою допомогою адвоката.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто, останній не звертався із скаргами на дії поліцейського, який складав протокол.

Посилання апелянта про наявність саме в діях водія ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху, які, як він вважає, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, не може оцінюватися судом у даному провадженні, оскільки вина іншого учасника в даному ДТП є предметом розгляду окремого судового провадження. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, складеного уповноваженою особою і, направленого до суду. Надавати оцінку діям водія ОСОБА_2 в даному провадженні, є безпідставним та незаконним.

Під час апеляційного розгляду справи, обставини, на які посилається захисник, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 вини у дорожньо-транспортній пригоді свого підтвердження не знайшли, та спростовуються належними доказами, які були предметом перевірки як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, а тому, така позиція апелянта розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка є найбільш суворою, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Антоненка І.Є. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач