Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/4422/23
П О С Т А Н О В А

22 листопада 2023 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Гришковець А.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого електрогазозварювальником Бехівського гранітного кар`єру, за ст.124 Кодексу України про дміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Поліцейським СРПП ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області складено адміністративний протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за те, що 22 жовтня 2023 року о 9 год. 59 хв. в м. Овруч на перехресті вулиць Тараса Шевченка Героїв Майдану останній, керуючи автомобілем марки «OPEL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не переконався у надійності закриття дверей, що спричинило їх відкриття, під час чого пасажир - ОСОБА_2 випала з автомобіля. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 5.3 (б) Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, зазначивши, що дійсно не переконався в надійності закриття дверей. Щиро розкаюється. На майбутнє буде уважним.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єкт даного адміністративного правопорушення - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

В п. 26 Постанови від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що особа підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у разі вчинення порушення нею як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, зазначений перелік є вичерпним і спричинення тілесних ушкоджень пішоходу не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом під час розгляду справи було повністю та всебічно досліджено надані суду письмові докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №270768 від 22.10.2023; рапорт інспектора-чергового ВП №1 Коростенського РУП від 22.10.2023; схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.10.2023, а також письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 22.10.2023

Поряд із цим, матеріали справи не містять жодних доказів про пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, зокрема як потерпілої ОСОБА_2 внаслідок випадання її з салона автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , так і останнього.

Факт відсутності будь-яких пошкоджень як автомобіля, так і майна потерпілої підтвердили в судовому засіданні і особа, яка притягається до відповідальності, та сама потерпіла.

Оцінюючи діяння ОСОБА_3 , суд виходить з того, що обов`язковими умовами настання адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення за ст.124 КУпАП має бути наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням матеріальних наслідків у вигляді майнової шкоди транспортному засобу, вантажу, автомобільним дорогам, вулиці, залізничному переїзду, дорожнім спорудам чи іншому майну.

Крім того, суд звертає увагу, що норма ст. 124 КУпАП є бланкетною, а тому роблячи висновок про вчинення правопорушення, передбаченого зазначеною нормою, орган, який складає протокол про адміністративне правопорушення, повинен чітко зазначити відповідні правові норми, які було порушено особою, і подальший розгляд справи повинен здійснюватися лише в межах обставин та кваліфікації, зазначених в такому протоколі. Вийти за межі протоколу на погіршення становища особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та давати оцінку наявності чи відсутності у його діях інших порушень ПДР, які йому не ставились у вину, суд позбавлений можливості, оскільки це суперечитиме як вимогам національного законодавства, так і стандартам, встановленим ЄСПЛ.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 5.3 б, згідно якого пасажирам забороняється відчиняти двері транспортного засобу, не переконавшись, що він зупинився біля тротуару, посадкового майданчика, краю проїзної частини чи на узбіччі.

Варто зазначити, що положення п. 5.1 Правил дорожнього руху зобов`язують пасажира під час пересування на транспортному засобі користуватися ременями безпеки.

Згідно п. 5.2 (б) ПДР пасажири, користуючись транспортним засобом, повинні: б) під час пересування на транспортному засобі користуватися засобами пасивної безпеки (підголовниками, ременями безпеки, де їх установка передбачена конструкцією). Водій несе персональну відповідальність не тільки за те, що сам не користується ременем безпеки, а й за те, що перевозить пасажирів, які не пристебнуті цим засобом захисту п. 2.3 (в) ПДР.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що внаслідок дій ОСОБА_1 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №270768 від 22.10.2023, транспортний засіб чи інше майно, належне третім особам, отримали будь-які пошкодження, як передбачено диспозицією ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 8 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

За встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, зважаючи, що будь-які об`єктивні дані, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 під час судового розгляду не встановлені, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та відповідно про наявність правових підстав для закриття справи.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 124, 280, 283, п.3 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А. Л. Гришковець