Справа № 462/7319/23 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С.
Провадження № 33/811/1540/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, в режимі відеоконференції з участю захисника Сімутіна Романа Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сімутіна Романа Вікторовича на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який, відповідно до протоколу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 204-1 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, 17.09.2023 року о 06 год. 20 хв. під час перевірки документів у пасажирів потягу №705 «Київ Львів Перемишль» на території міжнародного пункту контролю «Львів» через державний кордон який зареєстрований на території Львівського району (колишнього Залізничного району) м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Двірцева, 1, виявлена особа, яка пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Великої Британії № НОМЕР_3 виданий 10.07.2023 року на ім`я « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону України, було встановлено, що даний громадянин, являється громадянином України, а закордонний паспорт громадянина Великої Британії надав з метою ухилення від призову за мобілізацією та можливістю перетнути кордон, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду закордон серія НОМЕР_1 виданого 24.10.2017 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до ч.1. ст.2 Закону України «Про громадянствоУкраїни» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України.

Громадянин України ОСОБА_1 , достовірно знаючи про заборону йому як громадянину України для виїзду за кордон, у зв`язку з введенням в Україні правового режиму воєнного стану, надав на паспортний контроль для виїзду за кордон паспорт громадянина іншої держави, у зв`язку з чим він діяв з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, приховуючи наявність свого українського громадянства і з метою уникнення призову по мобілізації.

Даним фактом вищевказаний громадянин порушив вимоги ст. ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, тобто здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів, вчинивши правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Сімутін Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова ухвалена з неповним з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не викладена суть правопорушення, як того вимагає ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Стверджує, що наміру приховувати подвійне громадянство при перетинанні кордону у ОСОБА_1 не було, а на прикордонному пункті пропуску надав співробітнику прикордонної служби два своїх паспорти, зокрема громадянина України та громадянина Великої Британії.

Окрім того, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування пропуску якого покликається на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату розгляду справи призначеної на 4 жовтня 2023 року та йому було невідомо про ухвалення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Про ухвалення даної постанови ОСОБА_1 дізнався лише 20 жовтня 2023 року.

За згодою захисника адвоката Сімутіна Р.В., відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу у відсутності правопорушника, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши думку захисника Сімутіна Р.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення із наступних підстав.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №283170 від 17.09.2023 року (а.с. 1);

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 2);

-рапортами від 17.09.2023 року, складеними інспекторами прикордонного служби (а.с. 3-4);

-витягом Державної міграційної служби України (а.с.5);

-копією паспорта громадянина України для виїзду закордон серія НОМЕР_1 виданого 24.10.2017 року;

-копією паспорта громадянина Великої Британії № НОМЕР_3 виданий 10.07.2023 року на ім`я « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.7);

-довідкою-витягом про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався (а.с.8);

-зобов`язанням ОСОБА_1 від 17.09.2023 року, відповідно до якого він свою провину визнає (а.с.12).

Докази, наведені вище, які апеляційний суд визнає належними й допустимими, і зібраними відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки протокол оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова ухвалена з неповним з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі захисник Сімутін Р.В. не посилався на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказані факти та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Оскільки громадянин України ОСОБА_1 під час перевірки документів у пасажирів потягу № 705 «Київ-Львів-Перемишль» на території міжнародного пункту контролю «Львів» всупереч ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України пред`явив для паспортного контролю на виїзд з України паспорт громадянина Великої Британії для виїзду за кордон, а не паспорт громадянина України для виїзду за кордон (який є відповідним для громадян України документом), то суд першої інстанції обґрунтовано визнав його винним у тому, що він вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів (такі дії становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП), й з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставиться йому за провину.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та, на думку апеляційного суду, є спробою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Сімутіну Роману Вікторовичу строк апеляційного оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2023 року.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сімутіна Романа Вікторовича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк