Справа № 742/4320/23 Головуючий у 1 інстанції Коротка А. О.
Провадження № 33/4823/832/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді Акуленко С.О. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Харчука О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 вересня 2023 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2023 року о 14 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Прилуки Чернігівської області по вул. Вокзальній керував автомобілем «Volksvagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить медичний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №154 від 14.08.2023 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Крім цього, керуючи автомобілем, виконуючи маневр обгону, ОСОБА_1 не впевнився у безпечності свого маневру, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 14.2 Правил дорожнього руху.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник-адвокат Харчук О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд ОСОБА_1 на встановлення стану алкогольного сп`яніння було проведено у медичному закладі, проте без проведення лабораторних досліджень та безпідставно діагностовано у нього стан алкогольного сп`яніння, з яким він не погоджувався. При цьому факт незгоди ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, в якому він в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» вказав, що з протоколом не згоден. Крім того, з відеозапису також вбачається незгода ОСОБА_1 з медичним висновком, складеним за результатом медичного огляду, проведеного щодо нього.

На думку апелянта, результати медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння вважаються достовірними за умови, якщо вони були отримані під час медичного обстеження, поєднаного з лабораторними дослідженнями, результати яких зафіксовані в акті та висновку. Проте, щодо ОСОБА_1 лікар обмежився застосуванням газоаналізатора та не проводив лабораторних досліджень, тому медичний висновок №154 від 14.08.2023 року є недопустимим доказом.

Звертає увагу, що розгляд справи у суді 1 інстанції відбувся у відсутність ОСОБА_1 , який був позбавлений можливості подавати докази та давати пояснення.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу в ЗСУ, що підтверджується відеозаписом, тому, на думку апелянта, було порушено порядок направлення та проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовця, який визначений ст. 266-1 КУпАП.

З врахуванням зазначених обставин, на думку апелянта, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і його захисник заперечували обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та вказували на порушення проведеного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, так як такий проведений без лабораторних досліджень, тому медичний висновок є недопустимим доказом. Вважають, що освідування ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, необхідно було проводити в порядку та спосіб, визначений ст. 266-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказів, яким дана правильна юридична оцінка та ніким не заперечується.

Що стосується доводів апеляційної скарги про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку апеляційного суду, вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.9 «а» ПДР. Огляд проведено в медичній установі.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №154 від 14.08.2023 року, за результатами якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, що особисто підтвердив та про що вказали також свідки під час відеозапису. Під час спілкування у поліцейського виникла підозра щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд у медичному закладі.

Перебуваючи в медичному закладі, лікар-нарколог провів візуальний огляд ОСОБА_1 , зокрема: перевірив координацію рухів, здійснив вимірювання тиску, після чого ОСОБА_1 пройшов обстеження з використанням технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту алкоголю, який показав наявність вмісту алкоголю 1,14 %о.

Зі змісту акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №154 від 14.08.2023 року, на підставі якого було складено висновок №154 від 14.08.2023 року, встановлено, що зі слів ОСОБА_1 останній повідомив про вживання алкогольних напоїв, у нього відчувався запах алкоголю з порожнини рота, також з метою визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту було проведено обстеження ОСОБА_1 з використанням технічного засобу «Алкофор 307» та за результатами обстеження виявлено у нього вміст алкоголю 1,14 %о. Тобто, станом на момент проведення огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, стан алкогольного сп`яніння водія було встановлено у передбаченому законом порядку.

Окрім цього, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року. Однак з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 висновок лікаря від 14.08.2023 року з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував.

Тому, на думку апеляційного суду, медичний висновок №154 від 14.08.2023 року є належним та допустимим доказом.

Твердження апелянта щодо необхідності проведення лабораторного дослідження біологічного матеріалу є безпідставними, так як перевірка водія на стан алкогольного сп`яніння не передбачає обов`язкового лабораторного дослідження.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до ст. 266-1 КУпАП, направлення останнього на огляд на стан сп`яніння не належить до повноважень працівників поліції, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Положеннями вказаної статті визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях. Тобто, положення дано статті не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Крім того, матеріали справи не містять даних про те, що у визначений в протоколі час водій ОСОБА_1 виконував обов`язки військовослужбовця.

За таких обставин, порядок огляду водія ОСОБА_1 , який не перебував під час виконання обов`язків військової служби, та який керував транспортним засобам, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснювався в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього такий порядок порушений не був.

Таким чином суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без належного повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, тому в цьому випадку суд 1 інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, присутність якого не є обов`язковою.

Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст.268 КУпАП, судом допущено не було. Крім того таке право ОСОБА_1 поновлено апеляційним судом.

Інші твердження апелянта висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Харчука О.П. - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко