22.11.2023 227/2670/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 1 Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неповнолітнього, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2023 року о 13.45 год. на автошляху с. Бокове смт. Святогорівка, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем з наявними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 26.09.2023 року о 13.45 год. на автошляху с. Бокове смт. Святогорівка, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В порядку КУпАП вказані матеріали об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_1 та його законний представник мати ОСОБА_2 вину визнали, підтвердили обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, просили строго не карати. Також ОСОБА_2 просила розстрочити суму штрафу у зв`язку з воєнним станом, а також через те, що ОСОБА_1 виховується без батька, про що надала відповідні копії документів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винуватість ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшла своє повне підтвердження та його дії кваліфіковані правильно.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності може бути притягнута особа за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №574168 від 26.09.2023 року з якого вбачається, що 26.09.2023 року о 13.45 год. на автошляху с. Бокове смт. Святогорівка, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем з наявними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений;

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №574169 від 26.09.2023 року, відповідно до якого 26.09.2023 року о 13.45 год. на автошляху с. Бокове смт. Святогорівка, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом;

направленням на огляд водія ОСОБА_1 від 26.09.2023 року з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до Добропільської ЛІЛ;

письмовими поясненнями ОСОБА_1 на окремому аркуші від 26.09.2023 року, згідно яких він 26.09.2023 року о 13.45 год. на автошляху с. Бокове смт. Святогорівка керував автомобілем Ford Siera з д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. В ході перевірки документів було запропоновано пройти медичний огляд в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився, так як місяць тому він вживав наркотичні засоби, а саме марихуану, тому не бажає проходити медичний огляд;

довідкою поліцейського СРПП ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області б/н від 26.09.2023 року, відповідно до якої згідно ІПНП «НАІС», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 26.09.2023 року посвідчення водія не отримував;

DVD-R диском «Alerus» білого кольору та CD-R диском «Verbatim» срібного кольору, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, крім того останній зазначив, що не має посвідчення водія, оскільки його не отримував;

письмовими заявами ОСОБА_1 від 20.11.2023 року та від 22.11.2023 року про визнання своєї вини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на час вчинення адміністративних правопорушень та на час розгляду справи є неповнолітнім, фактично виконалось 17 (сімнадцять) років.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Отже неповнолітній ОСОБА_1 повинен бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, на загальних підставах.

Вивчивши письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю зібраними по справі належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які оцінено судом у відповідності до норм ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та має бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При визначенні виду і розміру стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, наслідки правопорушення, що настали, особу правопорушника, ступінь його вини.

Щодо позбавлення права керування транспортними засобами особи, яка його не отримувала, зазначаю, що колегія суддів об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові у справі №702/301/20 від 04 вересня 2023 року висловила правову позицію, відповідно до якої, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Так, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

За вказаних обставин суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 30-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно із ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

За вимогами ч. 1 ст. 303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Суд, врахувавши обставини ОСОБА_1 та його законного представника матері ОСОБА_2 , неможливості одноразово сплатити суму штрафу, а також дію військового стану в країні, вважає за можливе відстрочити виконання постанови строком на 4 (чотири) місяці.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 13, 36, 40-1, 126, 130, 221, 283, 284, 301, 303 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, який повинен бути сплачений за реквізитами: отримувач Донецьке ГУК/Донецька область/21081300, код отримувача (ЕДРПОУ) 37967785, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA0005001, код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Розстрочити виконання постанови в частині накладання на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень на строк 4 (чотири) місяці, до 22 березня 2024 року включно, рівними частинами по 4250,00 грн. щомісячно.

Відповідно до статті 303 КУпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UА0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Любчик