справа № 361/8913/23
провадження № 3/361/4183/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 р. м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Мохов Є.І. розглянувши матеріали справи, які надійшли від батальону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП в Київській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №633178 від 07.10.2023р., ОСОБА_1 , 07.10.2023 року об 22 год. 47 хв. за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 157, керував автомобілем Ttsla Model 3, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат - 1,79 проміле. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вказав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає. Зазначив, що при його освідуванні інспектори поліції грубо порушили порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не роз`яснили йому право не погодитись із результатом такого огляду, що проводився на місці зупинки та право проїхати в медичний заклад для проходження вказаного огляду. Крім того вказав, що направлення на огляд в медичному закладі йому не вручалось, з результатом технічного приладу газоаналізатора Драгер він був не згідний про що вказав у своїх поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Бабій М.В. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . В обґрунтування таких вимог зазначив, що працівниками поліції допущені суттєві порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, також вказував, що після застосування газоаналізатора Драгер інспектори поліції не відключили нагрудну боді камеру, але відеофіксацію подальших дій по складанню протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 не здійснювали, чим порушили вимоги про безперервність відеофіксації. Крім того, ОСОБА_1 не роз`яснювалися його права, передбачені ст. 268 КУпАП, тому всі складені відносно нього процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Захисник також посилається на порушення процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що виразилось у тому, що на місці зупинки ОСОБА_1 не погодився з результатом технічного приладу газоаналізатора про що від написав пояснення у протоколі. Втім таке пояснення ОСОБА_1 інспекторами поліції було проігноровано, тому, на думку захисника, в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення вимог пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України, оскільки перебування його в стані алкогольного сп`яніння не встановлено у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За змістом частини першої ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У той же час, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Але у матеріалах адміністративної відсутні данні про те, що ОСОБА_1 отримав чи відмовився від отримання направлення до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де б були зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, Також факт отримання направлення не підтверджується наданими відеозаписами.

Більше того, відповідно до вказаного вище направлення, ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я, Броварська БКЛ, однак огляд не проводився.

Вказане свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв та не доставляв водія ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, фактично, єдиною підставою для складення протоколу був лише акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 07.10.2023 року, коли ОСОБА_1 добровільно проходив огляд, що свідчить його безумовне виконання вимог працівника поліції, та жодного разу не відмовився від проходження огляду, цей факт підтверджується наданими відеозаписами.

Зокрема, з відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції провели огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Драгер на місці зупинки транспортного засобу.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 виразив сумнів у правильності показань алкотестера, про що зробив запис у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто фактично не погоджувався з його результатом. В свою чергу працівники поліції не направили ОСОБА_1 в найближчий заклад охорони здоров`я.

Надаючи оцінку долученим до протоколу доказам, поясненням правопорушника, доводам його захисника, а також відеозапису із нагрудної камери працівників поліції, суд враховує, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного пристрою ОСОБА_1 погодився, однак після складання протоколу висловив свої сумніви про свій стан сп`яніння, що свідчить про його непогодження з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, в даному випадку за обставин незгоди водія ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, його огляд відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП мав бути проведений у закладі охорони здоров`я.

Відтак, доказами по справі не підтверджується виконання у повному обсязі вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Таким чином, з огляду на досліджені докази, суд приходить до переконання, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діяннях ОСОБА_1 не підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи.

Суд позбавлений права самостійно збирати докази, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин суд позбавлений можливості, на виконання ст. 245 КУпАП, своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин, вважаю, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 251, 252, 256, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н ОВ И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її вручення.

Суддя Є.І.Мохов