Провадження № 3/727/3548/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м.Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернівці справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №945434 від 19.10.2023 року, ОСОБА_1 , 19.10.2023 року близько 09:00 год., в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: умисні дії, які полягали у погрозах фізичною розправою словесних образах, залякуванні, штовхав, намагався перекикути інвалідним візок, чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю останній.

Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце судового розгляду справи, не з`явився, відомостей про поважність причини неявки суду не надав.

Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, присутність особи згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, а тому її неявка не може бути перешкодою для розгляду судом справи.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру(застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас, фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд прийшов до висновку, що вина правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.2 КпАП України, доведена письмовими матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №945434 від 19.10.2023 року (а.с.1), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.10.2023 року (а.с.2), письмовими поясненням ОСОБА_2 (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с.4), постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.6).

За таких обставин, дії правопорушника ОСОБА_1 за ст.173-2 ч.2 КпАП України кваліфіковано вірно.

Відповідно до положень ст. 23 КУПАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначені виду стягнення за адміністративне правопорушення, суддя керується правилами ст.33-35, 36 КпАП України і враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, його особу, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність. Тобто суд накладає на нього адміністративне стягнення передбачене санкцією ст. 173-2 ч.2 КпАП України.

Згідно ст.40-1 КпАп України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, ст.173-2, 252, 283, 284, 285, 287 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.2 КпАП України і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя Слободян Г.М.