Справа № 455/772/23 Головуючий у 1 інстанції: Титов А.О.
Провадження № 33/811/1448/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Цап О.Р. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь Державної судової адміністрації України, судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , 23.04.2023 року о 21:37 годині в м. Старий Самбір по вулиці Лева Галицького, 4 Самбірського району Львівської області керував автомобілем марки «VolkswagenGolf», номерний знак « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки за допомогою приладу Drager 6820 із застосуванням засобів відеофіксації, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Цап О.Р. подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на такі доводи: огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився у відсутності свідків; немає повного безперервного запису події, що мала місце 23.04.2023;працівниками поліції не було пред`явлено сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; при огляді використовувався мундштук, який не був запакований; ОСОБА_1 не було роз`ясненого його процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП; у протоколі про адміністративне правопорушення не викладено суб`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, зокрема форми вини.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Цап О. Р. - не з`явились, про дату час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, що підтверджується відповідними довідками про доставку листа на електронну адресу захисника та доставку повідомлення у додатку «Viber» - ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року. Про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Оскільки особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, та не скористалися правами, передбаченими ст.268КУпАП, то апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без їх участі.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №028037 від 23.04.2023 року, зміст якого викладено вище;

2) матеріалами відеофіксації правопорушення, на яких зафіксовані обставини спілкування працівників поліції з водієм та, зокрема, процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, згодою водія з результатами огляду та небажання проїхати для огляду в медичних заклад;

3) іншими матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився у відсутності свідків, апеляційний суд до уваги не бере, і такі доводи не можуть бути підставою для скасування постанови з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.2,3,6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи працівником поліції застосовувались технічні засоби відеозапису, інформація якого на цифровому носії (СD диску) долучена до матеріалів справи, а відтак присутність свідків відповідно до закону не вимагається.

Твердження апелянта про те, що немає повного безперервного запису події є неспроможними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності безперервного відео, не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не надали для ознайомлення сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не є слушними, оскільки за змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

В свою чергу, матеріали справи та наявний відеозаписи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлював вимогу про таке, і поліцейським її було проігноровано.

Доводи апеляційної скарги, що інспектор патрульної поліції використав мундштук, який не був запакований в індивідуальну упаковку, що ставить під сумнів результат проведеного тесту, є безпідставними, оскільки з матеріалів відеозапису чітко вбачається, як працівник поліції бере новий, запакований мундштук, розпечатує його, вставляє в драгер та передає ОСОБА_1 для продуття, а після оголошує результати в слух та фіксує їх на камеру.

Проходячи огляд ОСОБА_1 претензій до працівників поліції, в тому числі і на рахунок мундштука не висував, зауважень до процедури не мав та дії працівників поліції не оскаржував.

Доводи щодо не роз`яснення прав передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, у протоколі, складеного відносно ОСОБА_1 , зазначено, що йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що останній розписався без будь-яких застережень та зауважень.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено. Доводи апеляційної скарги, на думку суду, спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності і умисне, свідоме спотворення дійсних обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вимогам ст.ст. 33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Старосамбірського районного суду Львівськоїобластівід 29 вересня 2023року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Цап О.Р. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк