Справа № 308/227/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2023 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Сотника Вячеслава Михайловича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Відповідно до постанови суду, - 25.12.2022 року о 06 год. 20 хв. в с. Оноківці, вул. Головна, 55, Ужгородського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Сотник В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова незаконна та необґрунтована, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044280 від 25.12.2022, відносно ОСОБА_1 , складений всупереч норм ст.ст.254,255, 256 КУпАП і в цілому не відповідає нормам закону та є неналежним доказом по справі. Зазначає, що працівниками поліції не здійснювалася безперервна відео фіксація документування і розгляду адміністративної справи, а отже повинні були залучатись два свідки в якості понятих. Крім того посилається на практику пленуму Верховного Суду України та рішення Європейського суду з прав людини.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник-адвокат Сотник В.М. вдруге не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду. Заяви про відкладення розгляду справи не надходили.

Апеляційний суд бере до уваги те, що про судовий розгляд вже відкладався. При цьому звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Сотника В.М., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності апелянта чи його представника, апеляційний суд не вбачає.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Суддя першої інстанції, як вбачається з оскарженої його постанови від 17.01.2023, дотримав вимоги Закону, зокрема ст.280 КУпАП, правильно з`ясувавши, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, винність даної особи в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Такий висновок судді ґрунтується на повно і всебічно досліджених у суді зібраних у даній справі доказах: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044280 від 25.12.2022, яким стверджується, що водій ОСОБА_1 25.12.2022 року о 06 год. 20 хв. в с. Оноківці, вул. Головна, 55, Ужгородського району керував транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився; відеозаписом, який підтверджує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння, а також те, що останньому було надано достатньо часу для здачі всіх необхідних аналізів для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак наркотичного сп`яніння, окрім інших, віднесено: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, що мало місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, від проходження якого він відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Всупереч доводам апеляційної скарги,в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044280 від 25.12.2022 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, однак від підпису та від надання пояснень останній відмовився.

Жодного доказу порушення вимог закону суб`єктом складання протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі не має, а усі наведені вище доводи захисника є припущеннями.

Наявні розбіжності у зазначенні дати та часу правопорушення з датою та часом, які вказані на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, на які вказує захисник в апеляційній скарзі, хоча і мають місце, однак, не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейських у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції при виконанні своїх посадових обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейського були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.

Жодного доказу звернення з відповідною скаргою сторони захисту у даній справі до відповідного правоохоронного органу захисником та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності апеляційному суду не надано та матеріали справи не містять.

Безпідставними є і посилання захисника про відсутність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки це спростовується протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно до якого вбачається, що підставою для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 було виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що відеозапис є неповним, тобто не вівся безперервно, як того вимагає Інструкція, не є підставою для скасування прийнятого судом рішення за умови того, що відповідно до приписів ст.251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044280 від 25.12.2022так й у долучених до нього доказах, а тому відсутні будь-які сумніви в його належності та допустимості.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що в даній конкретній ситуації, вказане захисником порушення принципу безперервності відео фіксації, неповнота відеозапису, не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення адміністративного правопорушення, оскільки інші докази, досліджені апеляційним судом, в сукупності зі змістом відеозапису, надають можливість суду встановити обставини справи, та підтвердити обставини події правопорушення.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на необґрунтованість прийнятої у справі постанови щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 , не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху. Він, як водій повинен був розуміти існуючі додаткові обмеження щодо перебування в стані наркотичного сп`яніння особами, які здійснюють керування транспортними засобами, однак знехтував та проігнорував такими обмеженнями.

Отже судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, посилання захисника-адвоката Сотника В.М. щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

При розгляді справи апеляційний суд не встановив порушень законодавства про адміністративні правопорушення суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сотника Вячеслава Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага