ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3793/23 Номер провадження 33/814/1637/23Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т. Д. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ст. 174 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатів Павлюка І.О. і Шестакова О.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського районного суду Полтавської області від 01 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Лубенського районного суду Полтавської області від 01 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. 00 коп, з конфіскацією зброї, а саме спецзасобу ПМ-РФ кл.9 мм. Серія НОМЕР_1 .

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 30.07.2023 року о 00-13 год. в м. Лубни по вул. Садовій він допустив стрільбу з власного спецзасобу ПМ-РФ кл. 9 мм. №ВІ-153448 в населеному пункті та не у відповідному для цього місці, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 174 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Лубенського районного суду Полтавської області від 01 вересня 2023 року, закрити провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, та повернути йому спецзасіб ПМ-РФ кл. 9 мм. №ВІ-153448.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, оскільки була прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права і без повного з`ясування обставин справи.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що 30.07.2023 року приблизно 00-13 год. в м. Лубни по вул. Садовій водій ОСОБА_2 зупинив свій автомобіль біля баків для сміття, що знаходяться на перехресті вулиць. Дане авто було без увімкнутих габаритів, в темну пору року. Він його не побачив і почав поворот праворуч. В цей чай водій ОСОБА_2 почав рух і здійснив зіткнення з його автомобілем. Він вийшов з автомобіля для з`ясування причин даного ДТП. Світло навколо було вимкнуте, світились лише габарити на його автомобілі. ОСОБА_2 намагався покинути місце вчинення ДТП, але він завадив йому. Він зупинив ще один автомобіль, щоб засвідчити факт вчинення ДТП водієм ОСОБА_2 . Далі ОСОБА_2 вийшов з автомобіля, поводив себе неадекватно, агресивно, висловлювався в його бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою і почав рухатись в його бік.

Для запобігання нанесення йому тілесних пошкоджень ОСОБА_2 він був вимушений здійснити один постріл вгору з травматичної зброї, дозвіл на яку в нього є, після чого ОСОБА_2 заспокоївся. В подальшому до них під`їхали працівники ДФТГ та патрульна поліції. Їх разом з ОСОБА_2 доставили до лікаря для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, однак ОСОБА_2 зник так і не пройшовши огляд. ОСОБА_1 був тверезий, що підтверджується висновком лікаря. Вважає, що порушення не вчиняв, оскільки постріл було здійснено для самооборони.

Відповідно, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував норми ч.1 ст.19 КУпАП.

Крім того, посилається на те, що об`єктивна сторона інкримінованого йому правопорушення передбачає активні дії, а саме стрільбу з порушенням установленого порядку з визначених вказаною статтею видів зброї та пристроїв. При цьому спеціальним знаряддям вчинення даного правопорушення можуть бути вогнепальна зброя, холодна метальна зброя, пристрої для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії або пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметрів і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів. Для накладення адміністративного стягнення за даною статтею обов`язковому встановленню підлягає та обставина, що стрільба проведена із порушенням встановленого законом порядку. Натомість, як стверджує апелянт, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту того, що спецзасіб ПМ-РФ кл. 9мм. №ВІ-153448 має калібр більший, ніж 4,5 мм і швидкість польоту кулі понад 100 метрів за секунду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 30.07.2023 року о 00-13 год. в м. Лубни по вул. Садовій ОСОБА_1 допустив стрільбу з власного спецзасобу ПМ-РФ кл. 9 мм. №ВІ-153448 в населеному пункті та не у відповідному для цього місці, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 174 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією зброї, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ № 137593 від 30.07.2023 року, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рапортом про вилучену, знайдену, добровільно здану зброю, боєприпаси від 30.07.2023 року, протоколом вилучення зброї від 30.07.2023.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Стрільба з вогнепальної чи холодної метальної зброї, пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії або пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду в населених пунктах і в не відведених для цього місцях, а також у відведених місцях з порушенням установленого порядку, тягне за собою відповідальність, передбачену ст.174 КУпАП.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері громадського порядку та громадської безпеки.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у стрільбі з вогнепальної чи холодної метальної зброї або пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду в населених пунктах і в не відведених для цього місцях, а також у відведених місцях з порушенням установленого порядку (формальний склад).

Відповідно до п. 8.2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, пристрої - пістолети і револьвери вітчизняного виробництва, що відповідають вимогам, установленим до них технічним регламентом, а за його відсутності - національним (галузевим) стандартом, які конструктивно призначені тільки для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії і технічно непридатні для стрільби патронами промислового виробництва, спорядженими снарядами летальної дії (кулями, шротом або картеччю). Пристрої є спеціальними засобами активної оборони та не відносяться до вогнепальної зброї.

Конструкція пристроїв повинна забезпечувати неможливість: взаємозаміни основних частин пристроїв та бойової чи спортивної вогнепальної зброї, а саме ствола, рамки, затвора, барабана; здійснення пострілів в автоматичному режимі чергами.

При цьому допускається використання пристроїв для здійснення пострілів холостими патронами або патронами, спорядженими речовинами дратівної або сльозоточивої дії.

Патрони до пристроїв - патрони вітчизняного виробництва, споряджені гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, призначені для відстрілу їх тільки пристроями вітчизняного виробництва. Ці патрони повинні відповідати вимогам, установленим до них технічним регламентом, а за його відсутності - національним (галузевим) стандартом.

Патрони вітчизняного виробництва до пристроїв є патронами до спеціальних засобів активної оборони та не відносяться до боєприпасів до зброї.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно із п.9.1 вказаної вище Інструкції, вогнепальна, пневматична та холодна зброя і бойові припаси до неї, пристрої та патрони до них міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Національним банком України, підприємствами, установами, організаціями можуть придбаватися для: озброєння особового складу охорони, а також окремих осіб, яким за родом служби законом дозволено носіння вогнепальної зброї, пневматичної та холодної зброї, пристроїв; науково-дослідних потреб; навчальних потреб (забезпечення допризовної військової і спеціальної підготовки); спортивних потреб; промислового та любительського полювання; захисту життя, здоров`я та майна громадян; використання на зйомках кінофільмів, у сценічних постановках, циркових виставах; експонування в музеях та виставках; колекціонування; нагородження.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має посвідчення серії НОМЕР_2 добровольця територіальної оборони, видане 25.03.2022 року і дійсне до 25.03.2025 (а.с.18). Крім того є членом громадського формування з охорони громадського порядку.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону» члени громадських формувань під час виконання своїх обов`язків з охорони громадського порядку і державного кордону після обов`язкового пред`явлення посвідчення члена громадського формування мають право застосовувати в установленому порядку заходи фізичного впливу, спеціальні засоби індивідуального захисту та самооборони.

Відповідно до ст.14 вказаного Закону, члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону, які мають документ дозвільного характеру, виданий уповноваженим державним органом, на придбання, зберігання і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії, мають право під час виконання своїх обов`язків спільно з поліцейськими або прикордонниками застосовувати власні або видані цими об`єднаннями спеціальні засоби:

1) для самозахисту і захисту громадян від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю;

2) для припинення групових порушень громадського порядку та державного кордону;

3) для відбиття нападу на будівлі, приміщення державних і громадських організацій, підприємств, установ, транспортні засоби, а також громадян та їх особисту власність;

4) для затримання і доставлення до органу Національної поліції, підрозділу Державної прикордонної служби України, громадського пункту охорони порядку осіб, які вчинили адміністративні чи кримінальні правопорушення, продовжують заподіювати шкоду оточуючим громадянам або чинять опір;

5) для припинення в разі потреби опору поліцейським та військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, іншим особам, які виконують службові або громадські обов`язки з охорони громадського порядку і державного кордону та боротьби із злочинністю.

Із матеріалів справи вбачається, що між водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після ДТП сталася конфліктна ситуація, в ході якої ОСОБА_1 , для запобігання втечі ОСОБА_2 з місця ДТП, його агресивного поводження та погроз фізичною розправою і початком руху в бік ОСОБА_1 , здійснив один постріл вгору з травматичної зброї.

Враховуючи обставини цієї справи, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_1 , здійснюючи постріл угору під час конфлікту із ОСОБА_2 , не виконував обов`язків члена громадського формування з охорони громадського порядку та не дотримався встановленого порядку застосування належного йому пристрою. Крім того, суд бере до уваги той факт, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення було вчинено в м. Лубни по вул. Садовій тобто в межах населеного пункту.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував норми ч.1 ст.19 КУпАП, апеляційний суд відхиляє зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.19 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані необхідної оборони, тобто при захисті державного або громадського порядку, власності, прав і свобод громадян, установленого порядку управління від протиправного посягання шляхом заподіяння посягаючому шкоди, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається явна невідповідність захисту характерові і суспільній шкідливості посягання.

Інститут необхідної оборони є гарантією реалізації людиною її природного права на необхідну оборону, і відповідні правові норми покликані гарантувати і заохочувати правомірну, соціально корисну поведінку, бути надійним механізмом, що дозволяє людині діяти без остраху стати жертвою переслідування за свої суспільно корисні діяння.

Із наведеного вбачається, що необхідна оборона - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов`язковими ознаками необхідної оборони є вчинення дії 1) з метою захисту державного або громадського порядку, власності, прав і свобод громадян, установленого порядку управління від протиправного посягання шляхом заподіяння посягаючому шкоди, 2) якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони, тобто коли заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

За наявності цих двох наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження по справі про адмінправопорушення, вчинене у стані необхідної оборони, підлягає закриттю.

Беручи до уваги пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням та доходить висновку про те, що здійснення останнім пострілу в повітря в межах населеного пункту було вчинено поза межами необхідної оборони, адже він мав можливість зафіксувати подію ДТП за допомогою технічних та викликати поліцію, однак в результаті його дій фактично був порушений громадський порядок.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.174 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Лубенського районного суду Полтавської області від 01 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин