Справа № 285/7196/23
провадження у справі 3/0285/5325/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 листопада 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

Мозговий В.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1

за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

22.11.2023 до Новоград-Волинського міськрайонного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 16.11.2023 з 09 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 , нікого не повідомивши, повернувся в розташування підрозділу о 14 год. 30 хв. 18.11.2023 в умовах особливого періоду, а також в умовах воєнного стану введеного в Україні, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, вину у вчиненому правопорушенні визнає.

З врахуванням вказаних обставин, з метою недопущення порушення строків розгляду справи та зловживання процесуальними правами, керуючись ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 19.11.2023 вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а саме за фактом самовільного залишення військової частини тривалістю до трьох діб, вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем не строкової військової служби.

Аналіз ч. 4 ст. 172-11 КУпАП (у редакції чинній на момент вчинення правопорушення) дає можливість побачити, що вказаним нормативним приписом встановлюється відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

У свою чергу в контексті обставин вчиненого ОСОБА_1 правопорушення суд звертає увагу, що ч. 3 ст. 172-11 КУпАП (у редакції чинній на момент вчинення правопорушення) передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Таким чином, у ч. 3 ст. 172-11 КУпАП передбачено основний склад адміністративного правопорушення, що передбачає адміністративну відповідальність військовослужбовців не строкової служби за, зокрема, самовільне залишення військової частини тривалістю до десяти діб.

Натомість ч. 4 ст. 172-11 КУпАП встановлює кваліфікований склад адміністративного правопорушення, який полягає у тому, що вчинення діяння, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, але за наявності відповідних кваліфікуючих ознак, зумовлює настання підвищеної адміністративної відповідальності у зв`язку з підвищенням ступеня суспільної шкідливості такого діяння. Зі змісту ч. 4 ст. 172-11 КУпАП вбачається, що такою кваліфікуючою ознакою виступає особливість об`єктивної сторони правопорушення у виді обстановки вчинення протиправного діяння, а саме - вчинення діяння в умовах особливого періоду. При цьому законодавцем встановлюється спеціальне конкретизоване виключення щодо воєнного стану.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У свою чергу, як вбачається зі змісту ст. 1 цього ж Закону та ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Тобто, запровадження на всій території України або в окремих її місцевостях воєнного стану зумовлює початок дії особливого періоду. У той же час запровадження та дія особливого періоду не обмежується виключно оголошенням та запровадженням воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено дію правового режиму воєнного стану. У подальшому Указом Президента України дію вказаного правового режиму продовжено на 90 діб.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що станом як на момент вчинення ОСОБА_1 правопорушення, так і на момент проведення розгляду справи на всій території України діяв правовий режим воєнного стану, що у свою чергу зумовлює дію правового режиму особливого періоду.

На основі викладеного, суд може зробити висновок, що ч. 4 ст. 172-11 КУпАП (у редакції, чинній на момент вчинення правопорушення) передбачається адміністративна відповідальність, зокрема, за самовільне залишення військової частини військовослужбовцем не строкової служби тривалістю до 10 діб, що вчинене в умовах особливого періоду, крім умов воєнного стану. Хоча запровадження на всій території України воєнного стану зумовлює початок дії правового режиму особливого періоду, однак законодавцем зроблено виняток щодо того, що вчинення діяння, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, однак в умовах воєнного стану, не може підпадати під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Таким чином, вчинення діяння щодо самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану не тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, оскільки вказаним нормативним приписом зроблено відповідний виняток щодо обстановки вчинення діяння.

13.12.2022 року ВРУ було прийнято ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX. Вказаний нормативно-правовий акт набрав законної сили 27.01.2023 року та стосувався підвищення адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення військових правопорушень.

Шляхом прийняття вищезазначеного закону ч. 4 ст. 172-11 КУпАП було викладено у редакції, якою встановлено виняток щодо вчинення діянь, передбачених ч. 1, 3 ст. 172-11 КУпАП, в умовах воєнного стану.

З метою узгодження положень законодавства між собою цим же нормативно-правовим актом внесено зміни до положень ст. 407 КК України, ч. 5 якої було викладено у наступній редакції: «Самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці».

Тобто, у зв`язку з прийняттям ЗУ від 13.12.2022 року № 2839-IX діяння у виді самовільного залишення військової частини, що було вчинено в умовах воєнного стану, було криміналізовано незалежно від тривалості такого правопорушення.

Однак, 13.07.2023 року ВРУ було прийнято ЗУ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» № 3233-IX, який набрав законної сили 11.08.2023 року.

Вказаним нормативно-правовим актом ч. 5 ст. 407 КК України викладено в новій редакції: «Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану».

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину в умовах воєнного стану, однак тривалістю до трьох діб. З урахуванням вищевикладених висновків суду, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад вказаного правопорушення.

Таким чином, інкриміноване обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, не відповідає положенням чинного матеріального законодавства.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33-35, 38, 172-11, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду і через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Б. Мозговий