ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1152/23 Головуючий суддя І інстанції Манькоуська О.О.
Провадження № 33/818/487/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП Укрїани, -

УСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Як установив суд ОСОБА_1 , 20.02.2023 року о 11 годині 00 хвилин, за адресою: м. Харків, пр-т. Героїв Сталінграду, буд. 179, керував транспортним засобом Mercedez-Benz , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на предмет наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД в присутності двох свідків відмовився.

Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України.

В постанові від 28.03.2023 року суд не надав оцінки щодо законності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції не була встановлена законна підстава зупинки транспортного засобу апелянта, а саме з яких саме підстав був зупинений ОСОБА_1 20.02.2023 року, в рапорті поліцейського вказано, що він отримав повідомлення, звернення від громадян з орієнтуванням, за яким було зупинено вишевказаний автомобіль.

Однак де ці письмові звернення з орієнтуванням зазначено не було, при цьому до матеріалів даної справи не долучено будь-яких орієнтувань, або письмових звернень громадян щодо противоправної діяльності гр. ОСОБА_1 на підтвердження цього.

ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні зазначених правопорушень, не визнав, про що зробив відмітку у протоколі, та пояснив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння , а навпаки погодився, та на службовому автомобілі працівників поліції поїхав разом з ними для проходження медичного освідчення, залишивши свій автомобіль за вказаною адрессою.

По руху слідування працівники поліції оказали моральний вплив на нього, а саме умовляли відмовитись від проходження медичної експертизи на стан наркотичного сп`яніння, про що саме свідчить запис з їх бодікамери з 11 годині 04 хвилині по 11 години 10 хвилини,.

З досліджених матеріалів справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що долучені письмові пояснення свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають критерію належності доказів.

Однак, в даному випадку неможливо визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженою посадовою особою патрульної поліції, оскільки в них відсутні відомості щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КупАП, зокрема відносно того, з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З таких пояснень свідків неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення,

Крім того, в поясненнях свідків відсутня інформація з-приводу конкретного способу вчинення протиправного діяння, який ставиться у провину ОСОБА_1 складеним відносно нього протоколом.

Дані пояснення містять лише загальні відомості з приводу відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, тобто встановити конкретні дії особи щодо ухилення від огляду є неможливим, в той час коли відповідно до порядку встановленого Законом, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності повинно бути запропоновано пройти огляд спочатку на місці за допомогою спеціального технічного засобу, потім в закладі охорони здоров`я, і якщо така особа відмовляється від відповідного освідчення, то щодо неї повинен бути складений протокол про адміністративне правопорушення за ухилення від огляду на стан сп`яніння.

Наведені факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно часу, місця, способу та інших обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом. Таким чином викликають певних сумнівів дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того в матеріалах даної адміністративної справи, а також у висновках суду даної постанови від 28.03.2023 року немає відповідних доказів відсторонення к водія, від керування транспортним засобом.

Поліцейські ухилилися від проведення безперервної зйомки та зняли той проміжок часу, який їм був вигідний.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, не визначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 071805 від

року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. , було прописано, що водій керував транспортним засобом з «ознаками наркотичного сп`яніння», а не «в стані наркотичного сп`яніння», як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в п. 2. 9а ПДР (обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів).

Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується мені, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 2.9а ПДР.

Тому відповідальність водія за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП виключається.

Відтак, оскільки склад зазначеного в протоколі та, відповідно, інкримінованого громадянину адміністративного правопорушення, не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто правопорушенням не являється, водій не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі зазначеної норми.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що вони свідчать про поважність причин пропуску строків на апеляційна оскарження, відтак цей строк підлягає поновленню.

Оцінивши доводи апеляційної скарги приходжу до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам.

Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, а саме у тому що вони безпідставно зупинили ОСОБА_1 , оскільки не зафіксовано жодних порушень ним Правил дорожнього руху апеляційний суд зазначає, що протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 перебував з ознаками наркотичного спяніння сп`яніння.

Назване підтверджується встановленими - відомостями, які зазначені в - протоколі про адміністративне правопорушення поясненнях понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де останні зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на предмет наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД».

Крім того, безпідставними є посилання автора апеляційної скарги на те, що працівники поліції вмовили ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так згідно відеозапису, дослідженого та належним чином оціненого судом першої інстанції працівниками поліції був зупинений ОСОБА_1 , останньому було запропоновано пройти огляд на предмет наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, на що ОСОБА_1 дав згоду.

Під час перебування в автомобілі поліцейських, який слідував до медичного закладу, співробітниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що для аналізу потрібно буде здати сечу, на що останній зазначив, що аналіз може бути позитивний, оскільки три дні тому він вживав наркотичний засіб. Далі, працівники поліції пояснили, що в такому випадку ОСОБА_1 може відмовитись від проходження огляду на предмет наркотичного сп`яніння, про що буде складений протокол за порушення 2.5 ПДР. ОСОБА_1 погодився, після чого, автомобіль співробітників поліції розвернувся та попрямував до місця залишення транспортного засобу ОСОБА_1 . В присутності двох понятих працівники поліції ще раз запропонували ОСОБА_1 , пройти огляд на предмет наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, проте останній відмовився.

Крім того, водію роз`яснені його процесуальні права та обов`язки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що після виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, останній був відсторонений від керування транспортним засобом, а відтак це свідчить про незаконність оскаржуваної постанови, то цей аргумент апеляційної скарги визнається безпідставним, оскільки сам автор апеляційної скарги не стверджує, що після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення він продовжив керування.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно рапорту працівника поліції - Бикової Т.А., ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом та цей факт в апеляційній скарзі не оспорюється.

Таким чином апеляційний суд вважає, що при розгляді справи ОСОБА_1 , судом першої інстанції не було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Судом надана належна оцінка відеозаписам що містяться в матеріалах справи.

Порушень вимог ст.268 КУпАП апеляційний суд не вбачає.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

П. 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Отже, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25)

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Покарання призначено судом першої інстанції ОСОБА_1 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу с ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева