ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25241/22

Провадження № 33/4820/549/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 08.11.2022 року о 15 год. 58 хв. на А/Д Хмельницький-Голосків т231719 3 км+200м, в порушення п.2.9а Правил дорожнього руху керував транспортним засобом «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 536 гривень 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати зазначену постанову, а адміністративне провадження відносно нього закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Вважає, що судом першої інстанції при винесенні постанови, було порушено норми матеріального та процесуального права, неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та не виконано належним чином вимоги ст. ст. 245. 248,251. 256, 280 КУпАП.

Апелянт указує, що був необґрунтовано притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки висновок суду про доведеність вини останнього не відповідає фактичним обставинам справи, наявні у справі докази не можуть бути покладені в основу доведеності його вини у вчинені вищевказаного правопорушення, а також судом першої інстанції порушено його право на захист.

Наголошує також, що працівниками поліції був порушений порядок (процедура) проведення огляду особи на стан сп`яніння, так як такий огляд ОСОБА_1 проведено за відсутності двох свідків, він зафіксований не в суцільному, автоматичному режимі. У матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, більш того такої пропозиції від поліцейського не прозвучало в наданих суду відеозаписах, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння та навіть не пропонував ОСОБА_1 цього зробити.

При складані протоколу про адміністративне правопорушення у графі «до протоколу додається» - не зазначено, які саме матеріали додано до нього.

Вказує, що працівником поліції не було проінформовано ОСОБА_2 про порядок застосування спеціального технічного засобу, не надавався сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Більш того, судом не було допитано поліцейських, які здійснювали зупинку та складання протоколу, а також військовослужбовців блокпосту, на якому його було затримано.

Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення інспектором не зазначено номери портативних нагрудних відеокамер, якими було зафіксовано вищевказане правопорушення, не вказано акту огляду.

З вимог діючого законодавства вбачається, що лише при умові, у разі відмови водія на проведення огляду на місці зупинки та відмови від проходження в медичному закладі у працівників поліції були б підстави для складання щодо ОСОБА_1 адміністративного протоколу за порушення вимог ПДР, але такого порядку (процедури) не відбулося, належних доказів сторона обвинувачення суду не надала та вони відсутні в матеріалах справи.

21 листопада на адресу Хмельницького апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла уточнена апеляційна скарга, в якій він просив закрити адміністративне провадження стосовно нього на підставі п.7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Позиції учасників судового провадження

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду. Від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати апеляційну скаргу без його участі. За таких обставин його неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення постановлено 09 серпня 2023 року без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 10 серпня 2023 року і оскільки останній день строку є вихідним, то цей строк закінчився 21серпня 2023 року.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомлявся працівниками поліції та неодноразово судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» (а/с 1, 10, 15, 17, 18, 24, 26, 29, 32, 34).

Однак у матеріалах справи відсутні відомості щодо вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови у межах строку на апеляційне оскарження, у той час як копію оскаржуваної постанови суду, згідно копії конверта зі штампом «Укрпошти», доданої апелянтом до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, було направлено ОСОБА_1 лише 04 вересня 2023 року (а/с 58), з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 14 вересня 2023 року.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Також зі змісту статті 289 КУпАП вбачається, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження, оскільки копія постанови була надіслана лише 04.09.2023, з повним текстом він зміг ознайомитися лише 06.09.2023 року, враховуючи також, що він був у відрядженні з 28.06.2023 по 26.08.2023 (а/с 59).

Крім того, загальновідомо, що на території Україні діє воєнний стан, який введений у зв`язку із воєнною агресією військ Російської Федерації проти України, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05.30 год. 24.02.2022 на території України терміном на 30 діб, надалі Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 продовжено на 90 діб до 23.08.2022, Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 продовжено на 90 діб.

За таких обставин, причини, на які вказує апелянт, який також є військовослужбовцем, за яких було пропущено строк на звернення з апеляційною скаргою є поважними, а тому з метою забезпечення права особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на справедливий судовий розгляд, суд апеляційної інстанції вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску поважними.

Щодо розгляду справи по суті, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

У поданій апеляційній скарзі апелянт оскаржує процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а разом із тим і доведеність його перебування у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом 08 листопада 2022 року.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддею суду першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 , відповідає вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог статті 280 КУпАП.

Так, у ході судового розгляду встановлено, ОСОБА_1 08.11.2022 року о 15 год. 58 хв. на а/д Хмельницький-Голосків т231719 3 км+200м, в порушення п.2.9а Правил дорожнього руху керував транспортним засобом «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на встановлення стану сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер Алкотест-6820», показник 2,00 %о.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у діях водія ОСОБА_1 порушення пункту 2.9.(а) Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В межах провадження у справі про адміністративне правопорушення для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом та факт перебування водія під час керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Факт керування транспортним засобом 08 листопада 2022 року ОСОБА_1 у поданій скарзі не оспорює та є зафіксованим наданими до суду відеозаписами.

З аналізу змісту пункту 1 статті 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п.2.9.а ПДР України, за обставин, викладених у постанові судді першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №356191 від 08.11.2022 (а/с 1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який засвідчує стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 - 2, 00 проміле (а/с 4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а/с 5); результатом тесту приладу «Драгер» - 2,00 % (а/с 6); відеозаписами події, які підтверджують дотримання процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Наведені докази, в тому числі і відеозапис, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями пункту 8 та пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції зупиняти транспортний засіб, перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кореспондується із обов`язками водія, передбаченими вказаними Правилами дорожнього руху.

Необхідно наголосити, що відповідно до статті 31 Закону України № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, серед яких фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння, які поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, що долучені до протоколу відеозаписи події правопорушення є неналежними доказами, оскільки вони не є безперервними та складаються із окремих фрагментів, не заслуговують на увагу, оскільки наданими суду відеозаписами зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 як на правопорушника, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено за результатом пройденого на місці зупинку огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер Алкотест-6820», який показав результат 2,00 ‰.

Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять відеофайли, які є цілісними, безперервними і повністю відтворюють обставини вчиненого водієм правопорушення. На відео зафіксований факт зупинки автомобіля та процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка відображена достатньо повно для можливості констатувати її законність.

Так, з відеозапису вбачається, що працівники поліції були викликані працівниками внутрішньої служби правопорядку ЗСУ, у зв`язку із тим, що на їх думку водій, який зупинився з пропозицією пригостити їх кавою, поводив себе неадекватно і в нього були наявні всі ознаки алкогольного сп`яніння, більш того сам водій не заперечував факту вживання алкоголю у той день. Працівниками поліції в процесі спілкування із водієм було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, у зв`язку з чим поліцейські пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що він погодився та пройшов огляд за допомогою технічного засобу - приладу «Драгер Алкотест-6820», результат тесту 2,00 %о. З показником приладу ОСОБА_1 погодився, на пропозицію поліцейського поїхати в медичний заклад для огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився та пояснив, що вживав алкоголь.

Отже, зафіксовані події, які зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують твердження апелянта про те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу та склали протокол відносно нього неправомірно.

Наданим відеозаписом зафіксований факт роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також факт його особистого підпису складених поліцейськими протоколу та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджує, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння, він був обізнаний щодо наслідків вчиненого ним правопорушення, ознайомлений зі складеними матеріалами справи щодо нього та абсолютно усвідомлював свої дії під час підпису цих документів.

Таким чином, долучені відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки отримані у встановленому законом порядку, відеозапис містить обставини події правопорушення, на ньому зафіксовано весь хід спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції, вказані відеозаписи дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Інспектором поліції в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (а/с 4).

Відповідно до норм статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

За змістом розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, згідно з дослідженими матеріалами справи та відеозаписами, доходжу висновку, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було проведено поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та із застосуванням технічних засобів відеозапису, матеріали відеозапису та роздруківка показників спеціального технічного засобу - приладу драгер, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, тобто з дотриманням порядку, передбаченого статтею 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735 ).

Отже, виходячи з досліджених у своїй сукупності доказів, зібраних у цій справі, які є узгодженими між собою та відповідають критеріям належності й допустимості доказів, а також керуючись принципом «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є доведеною.

Доводи апелянта, про те, що всі зібрані докази по справі є недопустимими, оскільки отримані внаслідок порушення працівниками поліції процедури та порядку огляду на стан сп`яніння та складені процесуальні документи щодо ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є неспроможними.

Стосовно доводів апелянта про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №356131 від 08 листопада 2022 року відносно ОСОБА_1 , працівниками поліції не було залучено свідків є необґрунтованими з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року, відповідно до яких свідки проходження водієм огляду на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Тобто, працівники поліції мають право проводити огляд на стан сп`яніння без участі свідків, за умови відеофіксації.

Посилання ОСОБА_1 на те, що працівниками поліції йому не надавався сертифікат відповідності газоаналізатора «Drager» не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, надання вказаних документів здійснюється на вимогу особи. З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 вимог про надання сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку не заявляв.

Щодо доводів апеляційної скарги, про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та те, що при складані протоколу про адміністративне правопорушення у графі «до протоколу додається» - не зазначено, які саме матеріали додано до нього, та не вказано номеру нагрудних камер, до уваги не беруться та спростовуються наступним.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.11.2023 року, відповідно до якого у водія працівниками поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці (а/с 5), а також у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у графі « до протоколу додається» зазначено « відео з боді камер 470032, чек драгера, направлення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не можуть бути прийнятими до уваги також доводи про те, що суддя не викликав та не допитав працівників поліції, оскільки справа розглянута на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення, клопотань про виклик поліцейських для допиту як свідків не заявлялось..

Апелянт ОСОБА_1 наголошує, що під час судового розгляду було порушено право особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, на захист, оскільки суд розглянув справу за його відсутності - особи, яка притягнута до відповідальності ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи щодо нього, надавав клопотання про відкладення розгляду, судом задовольнялися ці клопотання, тоді як безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також слід зазначити, що положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно матеріалів справи судові засідання в даній справі судом першої інстанції призначалися на 29.11.2022 року; 19.12.2022 року; 17.02.2023 року; 21.03.2023 року; 18.04.2023 року; 15.05.2023 року; 15.06.2023 року та 09.08.2023 року. На кожне судове засідання ОСОБА_1 (наручно) подавав письмову заяву про відкладення розгляду справи, оскільки він проходить військову службу у віддаленому місці та не може скористатися правом на захист.

Крім того, як судом першої, так апеляційної інстанції було встановлено, що дійсно ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 за адресою розташування в місті Хмельницькому. Дійсно у певні проміжки часу він перебував за межами міста, а тому з урахуванням поданих заяв, суддею надавалася можливість скористатися правом на захист та роз`яснено право участі в судовому засіданні дистанційно, яким останній не скористався. Станом на 09.08.2023 року ОСОБА_1 вчергове направив до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з його відрядженням за межі міста Хмельницького, однак надано документи, які свідчать про те, що ОСОБА_1 перебуває у відрядженні станом на 28.07.2023 року, згідно посвідчення про відрядження на 30 днів починаючи з 28.06.2023 року. Таким чином, доказів того, що особа не могла прибути в судове засідання саме 09.08.2023 року не надано. Крім того, звернуто увагу на те, що усі заяви подані ОСОБА_1 оформленні юридично грамотно, а відтак робиться висновок про використання особою правової допомоги, яка однак заперечується з мотивів затягування розгляду справи та уникнення відповідальності.

Таким чином, суддя суду першої інстанції дійшла вірного висновку про те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове з неповажних причин, а тому з урахуванням вимог ч.2 ст.268 КУпАП провела розгляд у відсутності належним чином повідомленої особи.

Тож, апеляційний суд не вбачає у діях суду першої інстанції ознак упередженості, необ`єктивності та формальності підходу до розгляду цієї справи, доказів на підтвердження зворотного ОСОБА_1 не надано, тому не можу погодитися з наведеними вище доводами апелянта про порушення судом першої інстанції права на захист особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Тож, оскільки ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, то значить він погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, зокрема пунктом 2.9а, яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Також не підлягає задоволенню клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про закриття провадження у справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

Частиною 6 статі 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Правопорушення, передбачене ч.1 статті 130 КУпАП було вчинено ОСОБА_1 08 листопада 2022 року, адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції 09 серпня 2023 року, тобто в межах строків, передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування постанови судді, а також підстави для закриття провадження, відповідно до положень п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Розгляд апеляційної скарги поза межами вказаних строків не свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП, у межах передбаченого статтею 38 КУпАП строку.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя