Номер провадження: 33/813/796/23
Номер справи місцевого суду: 501/2078/22
Головуючий у першій інстанції Семенов О. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Пінькової К.Ю., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 29 березня 2023 року,

встановив:

Постановою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 29 березня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строком один рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану вище постанову судді від 29 березня 2023 року та закрити провадження у цій справі відносно нього у зв`язку за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема апелянт вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно нього 01 серпня 2022 року зазначено хибний час пропозиції медичного огляду та складення самого протоколу, оскільки з моменту виникнення підстав для такого огляду пройшло більше двох годин, тому після спливу цього часу ні огляд, ні відмова від цього огляду не мають сили відповідно до вимог ч.4, ч.5 ст. 266 КУпАП; відеозапис наданий суду працівниками поліції є аматорським, і неповним, і взагалі неінформативним; матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення не містять доказів щодо складення працівниками поліції направлення його на огляд до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, тому вважає є підстави для скасування оскаржуваної постанови, та закриття провадження у справі.

Заслухавши ОСОБА_1 який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КУпАП , завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу.

Вимоги вказаних норм суддею дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення судді першої інстанції є обґрунтованим, а його висновки підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 за № 502004 складений о 17:15 годин 01 серпня 2022 року, з якого убачається, що ОСОБА_1 01 серпня 2022 року о 16 годині 50 хвилин с. Молодолинське, вул. Паромній,5 керував автомобілем Хундай державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КупАП у змісті якого, зокрема, зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, і містить підпис ОСОБА_1 , що останній не заперечував під час апеляційного перегляду справи, а також пояснення ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом, від проходження медогляду на ступень наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, свою провину усвідомив, від керування автомобілем відсторонений.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 01 серпня 2022 року обставини, зокрема, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, без застосування відносно останнього працівниками поліції будь якого тиску, підтвердив допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_2 .

Під час апеляційного перегляду не встановлено обставин на які вказує апелянт ОСОБА_1 , зокрема, щодо застосування працівниками поліції 01 серпня 2022 року відносно нього психологічного тиску, що виразилось у погрозах відібрати автомобіль, внаслідок чого, він власноручно, але під диктування працівників поліції зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення вказані вище пояснення, та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є буд-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначені у протоколі обставини також підтверджуються відеозаписом, з якого убачається, що 01 серпня 2022 року в присутності двох свідків працівником поліції встановлено особу ОСОБА_1 , який підтвердив, що він керував транспортним засобом та був зупинений на блокпосту, та працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, таких як, блідий колір шкіри та почервоніння очей, після чого ОСОБА_1 було запропоновано проїхати в медичний заклад (наркодиспансер) для визначення ступеня наркотичного сп`яніння, на що останній відповів, що відмовляється від проходження такого огляду, після чого працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 про наслідки його відмови від проходження та складання відносно нього адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КупАП.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі будь які фактичні дані. Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Фактичні дані, що містяться на DVD-диску ( а.с.5) апелянтом не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

З огляду на наведене, апеляційний суд робить висновок про відсутність підстав для автоматичного відхилення доказів, які зафіксовані за допомогою обладнання, не передбаченого нормативно правовими актами, в тому числі Наказами ДПП НП України №100 від 03 лютого 2016, № 14/1 від 24 листопада 2015 року, Наказом МВС України від 18.1.22018 року №1026. Суд надає оцінку всім дослідженим у справі доказам в цілому та в їх взаємозв`язку.

Водночас апеляційний суд зауважує, що у відповідності до ч.2 ст.266 КупАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

Стосовно посилань апелянта про те, що матеріали справи не містять повний фрагмент відеозапису, який здійснювався працівниками поліції, апеляційний суд зауважує, що на вказаному вище відеозаписі зафіксовані події, котрі мають істотне значення для встановлення істини у справі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції лише через більше ніж дві години йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки таких обставин суду не доведено, отже апелянтом не спростовано часу вчинення ним адміністративного правопорушення зазначеного у вказаному вище протоколі від 01 серпня 2022 року.

Щодо посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі стосовно не долучення працівниками поліції направлення до закладу охорони здоров`я для проходження ним огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, апеляційний суд зауважує, що у даному випадку, а саме, у зв`язку з відмовою особи від проходження такого огляду у встановленому законом порядку, складення відповідного письмового направлення не є доцільним, при цьому вказане не впливає на висновок судді першої інстанції про доведеність вини у вчинені особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Отже підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним.

Ураховуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст.294 КУпАП

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 29 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко