Справа № 127/4523/23
Провадження № 33/801/434/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув його апеляційну скаргу на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 285230 від 15 лютого 2023 року, цього ж дня о 02:27 год. в м. Вінниця вул. Пирогова, 37 громадянин ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом громадянину ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 1,43 %, чим порушив вимоги п.2.9 г Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) на користь держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 285230 від 15 лютого 2023 року, рапортом інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП ст. лейтенанта поліції Гнідунця Д., відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржувану постанову шляхом виключення з неї адміністративного стягнення у виді позбавлення його права керування транспортним засобами строком на 1 рік. Також просить відшкодувати йому сплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 805,20 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку апелянта суд порушив норми ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки застосував до нього позбавлення права керування транспортними засобами не врахувавши того факту, що він не був водієм та не здійснював керування автомобілем, а лише передав право керування іншій особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст.251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим.

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неправомірності накладення судом першої інстанції у оскаржуваній постанові на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 306, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не заперечувалось особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, 15 лютого 2023 року о 02 год. 27 хв. в м. Вінниці, вул. Пирогова, 37 громадянин ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом громадянину ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано факт зупинки транспортного засобу «Volkswagen Passat CC» номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 знаходився на пасажирському місці.

Таким чином, аналізуючи вище наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а відтак не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР, а відноситься до категорії «інші особи», передбаченою санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, тому застосований до нього судом першої інстанції в оскаржуваній постанові захід адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік не відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Враховуючи вище наведене, оскаржувану постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року в частині накладеного стягнення слід змінити, виключити з неї застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, в іншій частині постанову залишити без змін.

Щодо повернення судового збору слід зазначити наступне.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить відшкодувати сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 805,20 гривень.

Так як нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено вирішення питання про повернення судового збору, дане питання підлягає регулюванню за аналогією Закону України «Про судовий збір».

Так, розміри ставок судового збору та умови його сплати передбачені ст.4 Закону України «Про судовий збір». У переліку випадків, за яких сплачується судовий збір, відсутні посилання на необхідність його сплати у справах про адміністративні правопорушення.

Зі змісту ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що помилково сплачений судовий збір повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до абзацу 1 п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при зверненні до суду з апеляційною скаргою був сплачений судовий збір у розмірі 805,20 гривень, що підтверджується квитанцією від 18 квітня 2023 року (а.с.25).

Між тим, відповідно до ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

За таких обставин, судовий збір сплачений ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року в розмірі 805,20 гривень підлягає поверненню останньому.

Керуючись ст. 288, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 року № 787, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року щодо ОСОБА_1 в частині накладеного адміністративного стягнення змінити.

Виключити з постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2023 року застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В іншій частині постанови суду залишити без змін.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за подання апеляційної скарги у розмірі 805,20 (вісімсот п`ять гривень двадцять копійок) згідно квитанції від 18 квітня 2023 року, одержувач: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101, Банк одержувача Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок одержувача UA002856, призначення платежу: *;101; НОМЕР_2 ; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , на рішення від 10.04.2023 року по справі 127/4523/23, Вінницький апеляційний суд. МФО одержувача 899998.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий