Провадження №: 3/752/7719/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код невідомий, не працює, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 10.09.2023 року о 15 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Лютневій, 58, керував транспортним засобом «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, почервоніння очей та запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. Вказав, що в той день його зупинили безпідставно і патрульним поліцейським і лікарям він не довіряв, і вважає, що лікарі пов"язані з поліцією. Зазначив, що відмовився від проходження огляду та сам не звернувся до лікаря-нарколога, оскільки було порушеного його права. ОСОБА_1 вказує, що він має гідність, а обов"язків не має.

Захисник Сіренко М.Ю. в судовому засіданні просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв"язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обгрунтував тим, що автомобіль ОСОБА_1 було зупинено безпідставно, в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 . Захисник зазначав, що у ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп"яніння виявлено не було, наслідки відмови від огляду ОСОБА_1 не роз"яснено, останньому не вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення та в протоколі не зазначено, які саме дії вчинив ОСОБА_1 , які свідчили про його відмову від проходження огляду, а тому, на думку захисника, є всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Так, за результатами дослідження матеріалів справи, в тому числі перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, тому вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження захисника про те, що в справі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також про те, що у ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп"яніння виявлено не було, повністю спростовується переглянутим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зупинили патрульні поліцейські, останній вийшов з-за керма транспортного засобу «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , не оспорював факт керування ним транспортним засобом, а навпаки підтвердив це. Крім того, з відео вбачається, що працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки алкогольного сп"яніння, роз"яснюють ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп"янніння на місці та у лікаря-нарколога, неодноразово пропонують останньому пройти огляд як на місці так і в медичному закладі охорони здоров"я, роз"яснюють ОСОБА_1 про наслідки відмови від проходження огляду, проте ОСОБА_1 ігнорує всі роз"яснення поліцейських, що фактично сприймається працівниками патрульної поліції як відмова від проходження огляду.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було вручено протокол про адміністративне правопорушення суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від його отримання, що також підтверджується відеозаписом.

Вказівку захисника на те, що в протоколі не зазначено, які саме дії свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду суд до уваги не приймає, оскільки зазначення таких дій не передбачено чинним законодавством.

Твердження Сіренка М.Ю. на безпідставність зупинки транспортного засобу не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 , оскільки під час дії воєнного стану працівники поліції мають право на зупинку транспортних засобів з метою профілактичних оглядів, не тільки тих водіїв, які порушують правила дорожнього руху, а й інших транспортних засобів, з метою виявлення колоборантів та забезпечення безпеки всіх громадян.

Крім того, слід вказати, що ОСОБА_1 після відмови від проведення огляду та недовіри до поліцейських, мав змогу самостійно звернутися до медичного закладу та здати необхідне біологічне середовище з метою спростування стану алкогольного сп"яніння, проте ОСОБА_1 вказаним правом не скористався.

Враховуючи, що за відмову від проходження огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 536, 80 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко