Справа № 522/4366/23
Провадження № 3/522/3885/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2023 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В., розглянувши матеріали справи які надійшли з ГУ ДПС в Одеській області, про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дзержинськ Донецької області, громадянка України, працює головним бухгалтером ТОВ «ТК «ВОСТОК», код ЄРДПОУ 41301451, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.163-1 КУпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до адміністративних матеріалів, які надійшли до суду 06 березня 2023 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера ТОВ «ТК «ВОСТОК», , адреса: м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 8, допустила порушення ведення податкового обліку, а саме: п.5 розділу IV Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість №21 від 28.01.2016 року (із змінами та дповненнями), на підставі акту перевірки від 16.01.2023 року №637/15-32-07-10/41301451. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено також, що ОСОБА_1 притягалась раніше до адміністративної відповідальності за порушення ведення податкового обліку.

ОСОБА_1 до суду не з`явилась. Про розгляд справи у суді була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення із відміткою про вручення судової повістки.

Про причини неявки не повідомив та не звернувся із клопотанням про відкладення розгляду справи. Доказів на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього не надано. У зв`язку з чим, згідно з ст. 268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які містяться у ній.

З приводу цього суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». З огляду на вищевикладене, враховуючи ігнорування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, викликів до суду, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Інших засобів зв`язку особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення не повідомила. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні, «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника». Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідчать про недобросовісність наданих їй процесуальних прав, у вирішенні даного адміністративного протоколу.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 163-1 КУпАП, дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення; поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).

Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, зокрема протокол про адміністративне правопорушення від 01 березня 2023 №6/15-32-07-10, Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 16.01.2023 року, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-1 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, кваліфікаційною ознакою ч. 2 ст. 163-1 КУпАП є повторність дій передбачених ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що працівниками ГУ ДПС в Одеській області не надано доказів того, що дії, передбачені ч. 1 ст. 163-1 КУпАП вчинені ОСОБА_1 повторно протягом року. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено 01.03.2023 року, уповноважена особа послалась на постанову про притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за порушення ведення податкового обліку, яка постановлена 18.02.2022 року, тобто більше року тому.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватись до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, уповноваженою особою, яка склала протокол, не доведено того факту, що ОСОБА_2 справді порушував ведення податкового обліку, до суду не надано належних доказів, наприклад, засвідченого в установленому законом порядку рішення суду із якого можна б було зробити висновок, що справді особа притягувалася до адміністративної відповідальності протягом року за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 або ч.2 ст.163-1 КУпАП. Формулювання обвинувачення, що зазначене у протоколі не відповідає кваліфікуючим ознакам зазначеним у статті.

За вище викладених обставин, приходжу до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно зі ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Підстави закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення визначені ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне закрити адміністративне провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 24, 38, 173, 221, 247, 268, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дзержинськ Донецької області, громадянка України, працює головним бухгалтером ТОВ «ТК «ВОСТОК», код ЄРДПОУ 41301451, проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Науменко