Справа № 170/419/23 Провадження №33/802/706/23 Головуючий у 1 інстанції:Жевнєрова Н. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, непрацюючої, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шацького районного суду Волинської області від 05.10.2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та призначено їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 09.07.2023 року о 21:55 годині по вулиці Жовтнева в селі Світязь Ковельського району Волинської області, керувала транспортним засобом марки "BMW X4", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.43).

Не погоджуючись із постановою судді особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Вказує на те, що з постановою від 05.10.2023 року ознайомилася 11.10.2023 року, яку отримала електронною поштою. Суд першої інстанції при прийнятті постанови безпідставно визнав її винною та притягнув до адміністративної відповідальності, оскільки з матеріалів справи та дійсних обставин справи вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і як наслідок постанова суду є незаконною та необгрунтованою.

Також вказує на те, що відеозаписом, долученим до матеріалів справи, не було зафіксовано моменту виявлення правопорушення та зупинення її транспортного засобу. Вказаним відеозаписом зафіксовано перебування особи в транспортному засобі, двигун якого не заведений, та ведення розмови з працівниками поліції, але факту керування встановлено не було. Працівниками поліції не надено достатньо належних та допустимих доказів вчинення нею адміністарвтиного правопорушнення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.59-61).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,не з`явилися, клопотань про перенесення розгляду справи не подала. Суд повідомляв ОСОБА_1 про час та місце проведення судового засідання можливими засобами, які були надані апелянтом, шляхом направлення відповідного повідомлення на вказану поштову адресу (а.с.66) та адресу електронної пошти (а.с.67).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги із проханням про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова щодо ОСОБА_1 винесена 05.10.2023 року у її відсутності.

Відповідно останнім днем для подачі апеляційної скарги є 24 година 16.10.2023 року (наступний робочий день). Проте, апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» лише 23.10.2023 року, тобто з пропуском зазначеного терміну.

Апеляційний суд звертає увагу, що до судового засідання у суді першої інстанції, яке було призначено на 09 годину 30 хвилин 05.10.2023 року, особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 02.10.2023 року на електронну адресу Шацького районного суду Волинської області було надіслано клопотання про витребування доказів (копій відеозапису з камер відеоспостереження від 09.07.2023 року) (а.с.38-39), що свідчить про обізнаність останньої про хід провадження з розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо неї та відповідно про призначені судові слухання. Аналогічне клопотання ОСОБА_1 було надіслане через засоби поштового зв`язку «Укрпошта», яке зареєстроване в КП «Д-3» 06.10.2023 року (а.с.40-41).

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що на її думку, зазначена в клопотанні причина пропуску строку на подачу апеляційної скарги є поважною, не заслуговують на увагу, оскільки ч.2 ст.294 КпАП України визначено, що перебіг процесуального строку починається з дня винесення постанови, а не з моменту її отримання.

Нормами законодавства визначено, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи зазначене апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 неодноразово надсилалися судові повістки про виклик до суду на адресу ( АДРЕСА_1 ), вказану останньою в протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується наявними в даному протоколі записами поліцейського «ознайомилася та від підпису відмовилася», який засвідчує факт ознайомлення останньої зі змістом цього процесуального документу. Також в поданій апеляційній скарзі на постанову від 05.10.2023 року ОСОБА_1 зазначила ту ж адресу: АДРЕСА_1 . Проте поштові відправлення з повістками поверталися до суду з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою". Наведене свідчить про те, що судом як першої інстанції, так і апеляційної інстанції було вжито достатніх заходів для своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_1 про виклик до суду, а процесуальні документи, які оформлялися за підписом ОСОБА_1 з вказанням невірної адреси проживання, не відповідають нормативним законодавчим вимогам внаслідок не зазначення реального місця перебування даної особи.

Крім того слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилися щоб надати пояснення в обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі, зокрема у частині вимоги про поновлення строку на апеляційне оскарження, а тому апеляційний суд в даному випадку відмовляє у поновленні строку на апеляційне оскарження.

Дана постанова не перешкоджає повторному звернення з апеляційної скаргою.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

В поновленні строку особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на подачу апеляційної скарги на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року щодо неї відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Шацького районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року повернути скаржнику.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.