Провадження № 3/641/1367/2023 Справа № 641/2012/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Зелінська І.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працевлаштованої ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

27.03.2023 року о 06-23 год. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у АДРЕСА_3 з власної необережності впав з вікна третього поверху, в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів кінцівок лівого передпліччя та ушиб іншої руки, однак є неповнолітнім, тому до відповідальності притягується мати - ОСОБА_1 , яка не виконала батьківські обов`язки, а саме - не пояснила правила безпеки піклування про фізичне здоров`я, згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судове засіданні ОСОБА_1 з`явилася, вину за протоколом визнала та пояснила, що 27.03.2023 року її син перебував у друга за адресою: АДРЕСА_4 , згодом їй зателефонував комендант гуртожитку та повідомив що її син прийшов додому з тілесними ушкодженнями, після того як дізналась що син її травмувався одразу поїхали до лікарні, де її син ОСОБА_3 отримав медичну допомогу.

ОСОБА_3 в присутності матері пояснив, що 27.03.2023 року перебував в друга за адресою: АДРЕСА_4 , де сидів на підвіконні та пив чай, випадково облившись окропом не втримався на підвіконні та впав з третього поверху, після чого самостійно прийшов додому та повідомив матері про те, що сталося та вони разом поїхали до лікарні.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 727305 від 04.04.2023 року; копії пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 27.03.2023 року; копію протоколу огляду місця події від 27.03.2023 року; копію рапорта поліцейського від 27.03.2023 року тощо.

Суд, заслухавши пояснення особи, стосовно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, та потерпілого, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Так, диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП, передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:

-не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання;

-не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення;

-не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей;

-не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі;

-не виявляють інтересу до її внутрішнього світу;

-не створюють умов для отримання нею освіти.

У цьому ж пункті згаданої Постанови Пленуму ВСУ вказано, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо аналізувати зміст ч. 1 ст. 184 КУпАП, то ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

У даній конкретній ситуації дії ОСОБА_1 суд не може оцінити як ухилення від виконання батьківських обов`язків, оскільки остання відразу після того, як зрозуміла, що її син прийшов додому з травмами, вчинила всі дії, які необхідно вчинити - одразу поїхали з сином до лікарні. Вказані дії можуть свідчити про турботу та належне ставлення до своїх батьківських обов`язків, а також не можуть свідчити про свідоме нехтування своїми обов`язками, оскільки падіння дитини сталось не з вини ОСОБА_1 та має ознаки нещасного випадку.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Такі докази не повинні викликати у судді сумніви.

За таких обставин, враховуючи відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували невиконання ОСОБА_1 обов`язків, що визначені у ст. ст. 150, 180 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», суд не вбачає у діях останньої складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП - ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд дійшов висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 247, 276, 278 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя- І. В. Зелінська