Номер провадження: 33/813/816/23
Головуючий у першій інстанції Зубов О.С.
Доповідач Гемма Ю. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Гемма Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Узун Н.Д.,

захисника Гончаренка А.Ю.,

Клепача С.О., якого притягнуто до адміністративної відповідальності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, власника ПП « ОСОБА_2 », ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 123 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 грн. на користь держави.

В поданій через Малиновський районний суд м. Одеси, апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вважати строк на апеляційне провадження пропущеним з поважних причин та поновити його, скасувати постанову суду та винести нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що поліцейські дійсно підходили до нього з вимогами про порушення ним правил проїзду залізничного переїзду, проте, встановивши його особу за паспортом, та, не надавши йому доказів порушення ним ПДР, повідомили йому, що він може бути вільний. Протокол щодо нього не складався, йому не пропонували підписувати будь-які документи, посвідчення водія не вилучалося. Після зазначеної події жодних судових повісток не отримував, дізнався про наявність судового рішення під час відмови у сервісному центрі у відкритті нової категорії. Зазначає, що у судовому рішенні багато помилок, які полягають у зазначенні неправильної адреси, зазначення номеру будинку, якого взагалі не існує за такою нумерацією, а отже і не отримання ним судових повісток. Вважає, що його безпідставно визнано винним лише за одним протоколом, а також безпідставно зазначено його власником «ПП ОСОБА_2 », яким він не є та не був. Зазначає, що всі ці роки у нього не було проблем з посвідченням водія, яке перевірялося поліцейськими під час зупинок та поверталося йому, не відображалася у додатку «ДІЯ», також інформація щодо стягнення судового збору та позбавлення прав водія. Вважає наведене таким, що свідчить про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши позицію захисника Гончаренка А.Ю та ОСОБА_1 на підтримання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню судом з наступних підстав.

Оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення регламентовано положеннями Глави 24 КУпАП.

Частиною 2 ст.294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі №137/785/17, під поважними причинами пропуску процесуального строку на оскарження судового рішення необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави. Зазначене узгоджується з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини.

Як убачається з матеріалів справи, а саме з оскаржуваної постанови суду, Херсонський міський суд Херсонської області своєчасно та належним чином направляв повістки за адресою проживання ОСОБА_1 , однак на судові засідання призначенні на 11.12.2018р., на 26.12.2018р., та 18.01.2019р. він не з`явився. Будь-яких заяв та клопотань до суду не надавав, за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд дійшов висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз викладених вище обставин, неявки ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 11.12.2018р., 26.12.2018р., та 18.01.2019р., про що його було повідомлено належним чином, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, та свідчить про умисне уникнення від явки до суду та затягування судового розгляду даної справи з метою уникнення відповідальності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст.268 КУпАП, зважаючи на те, що судом першої інстанції було вичерпано усі можливі засоби для належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст.277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, суд визнав причини неявки ОСОБА_1 неповажними та вважав за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на викладене, оскільки постанова Херсонського міського районного суду Херсонської області була винесена 18.04.2019р., а апеляційна скарга подана ОСОБА_1 лише 24.04.2023р. (з пропуском строку на апеляційне оскарження чотири роки), що суперечить вимогам ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не має можливості розглянути клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження по суті через відсутність достатніх матеріалів справи.

Так, надані представником ОСОБА_1 до Малиновського районного суду м. Одеси документи, що стосуються розгляду справи №766/23337/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме:

- копію запиту Херсонського міського суду Херсонської області щодо надання РНОКПП правопорушника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копію повістки про виклик до суду на 11.12.2018р. о 08:45 год.;

- копію повістки про виклик до суду на 26.12.2018р. о 08:45 год.;

- копію повістки про виклик до суду на 18.01.2029р. о 15:45 год.;

- копію супровідних листів на адресу ВДВС Дніпровського РУЮ м. Херсона;

- облікова-статистичну картку по справі №766/23337/18;

- копію постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 18.01.2019р. по справі №766/23337/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає їх недостатніми для з`ясувати всіх обставини справи, зокрема, щодо обґрунтованості клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та перевірки доводів апеляційної скарги щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП.

Згідно з п.4 ч.2 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення за ч.2 ст.123 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.М. Гемма