Справа № 191/4169/23
Провадження № 3/191/1701/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Твердохліб А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Торецьк Донецької області, громадянина України, військовослужбовця, військової частини НОМЕР_1 , командира взводу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

13.09.2023 року о 23 год. 15 хв. по вул. Калініна, 23, в с. Луб`янка Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Transit 280 S, днз НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатом тесту №00024, з пробою 0,99 проміле, за результатом огляду на стан сп`яніння, проведеного зі згоди водія, у встановленому законом порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Алкофор-507. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 був відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Саєнко О.М. у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 свою вину визнав, він є військовослужбовцем та задіяний, під час відсічі російської агресії, у здійсненні керування транспортними засобами, просив застосувати у справі про адміністративне правопорушення аналогію права, а саме положення Кримінального кодексу України щодо можливості призначення більш м`якого стягнення у даній справі, не пов`язаного з позбавленням ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, обмежившись санкцією у виді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя, заслухав адвоката Саєнко О.М., ознайомився з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- письмовим поясненням ОСОБА_1 , в якому 13.09.2023 року ним вказано про вживання алкогольного напою, перед початком керування транспортним засобом. Стан алкогольного сп`яніння підтверджено результатом проведеного тесту з 0,99 проміле;

- копією тесту №00024 від 13.09.2023 року, проведеного за допомогою приладу Алкофор 507, за яким підтверджено результат 0,99 проміле у ОСОБА_1 , як особи, яка проходила тестування,

- відеодоказом, яким зафіксовано зупинку керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, проходження ним тесту для встановлення стану алкогольного сп`яніння, за результатом якого підтвердженого перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

З приводу клопотання адвоката Саєнко О.М. про призначення ОСОБА_1 стягнення із застосуванням аналогії права щодо призначення більш м`якого покарання ніж визначено законом, без позбавлення права керування транспортними засобами, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Між тим, за змістом частини 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із аналізу вищевказаної норми закону убачається, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч.1 ст.33 КУпАП не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносить до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки.

Так, по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_1 , який провину визнав, перебуває на військовій службі та є залученим до керування транспортними засобами, у зв`язку із проходженням служби, не можуть слугувати підставою для задоволення клопотань, виходячи з встановленої законодавцем санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих та його самого.

Законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, що унеможливлює задоволення клопотання адвоката.

Також підлягають відхиленню доводи захисника про необхідність застосування аналогії права при призначенні стягнення ОСОБА_1 .

Так, дійсно при існуванні прогалин законодавства у сфері справ про адміністративні правопорушення застосовується аналогія права у межах положень кримінального процесуального законодавства, на чому і звертає увагу адвокат в письмовому клопотання, проте в даному випадку адвокатом ставиться питання щодо застосування норм матеріального права, а положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП чітко визначений вид стягнення.

Отже, наведені доводи адвоката про призначення ОСОБА_1 стягнення без позбавлення права керування транспортним засобом не відповідають вимогам Закону.

З огляду на викладене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив 13.09.2023 року адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При призначенні адміністративного стягнення суд, з урахуванням обставин справи та особи яка притягається до адміністративної відповідальності вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи та запобігання новим правопорушенням, та стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.4 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 130, 251, 283, 284, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Торецьк Донецької області, у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить: 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., на користь держави: Отримувач: ГУК у Дн-кій обл/Дн-ка об/21081300, Код , Банк: Казначейство України (ЕАП), Рахунок: UA0004001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів зафіксованих в автоматичному режимі), з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік (протокол Серії ААД №273704 від 13.09.2023 року, надійшов від Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області).

Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Торецьк Донецької області, на користь держави стягувач: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. В. Твердохліб