Провадження № 33/801/1082/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.,

при секретарі Куленко О. В.,

за участі : захисника Вдовцова С. П.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Вдовцова Сергія Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за частиною другою статті 1732 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 1732 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на п`ять діб. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Як зазначено в постанові суду, 03.10.2023 року о 22 год. 20 хв. у АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру (виражався нецензурною лайкою) відносно своєї дружини ОСОБА_2 , чим міг заподіяти шкоди психологічному та фізичному здоров`ю.

Не погоджуючись із постановою суду, захисником Вдовцовим С. П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх. № 89836 від 06.11.2023 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що будь-яких доказів, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру внаслідок чого могла бути, чи була завдана шкода фізичному чи психологічному здоров`ю ОСОБА_2 матеріали адміністративної справи не містять. Конфлікт, який мав місце між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не містить ознак складу інкримінованого правопорушення.

В протоколі не зазначено наслідків, які є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 1732 КУпАП. Доказів завдання чи можливого завдання шкоди потерпілій матеріали справи не містять.

Судом не встановлено, які саме образи висловлював ОСОБА_1 та чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психічному стану потерпілої особи або могли завдати таку шкоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Вдовцов С. П. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 просила задовольнити апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП зроблено судом першої інстанції на підставі наступних доказів :

-протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 212868 від 03.10.2023 року, згідно якого 03.10.2023 року о 22 год. 20 хв. у АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру (виражався нецензурною лайкою) відносно своєї дружини ОСОБА_2 , чим міг заподіяти шкоди психологічному та фізичному здоров`ю. Від підпису в протоколі, надання пояснень та отримання його копії ОСОБА_1 відмовився /а. с. 1-2/;

-рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшого сержанта поліції Мрачковського Р. від 04.10.2023 року, згідно якого 03.10.2023 року о 22:03 год. під час несення служби по забезпеченню публічного порядку та дотримання водіями ПДР у м. Вінниця в складі наряду «Юнкер-102» спільно із сержантом поліції ОСОБА_3 на службовий планшет прийшов виклик «Домашнє насильство» за адресою АДРЕСА_3 . Прибувши на місце події було виявлено заявницю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що її чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняє відносно неї, яка являється його дружиною, домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображає нецензурною лайкою, морально принижує. На ОСОБА_1 було складено протокол за адміністративне правопорушення за частиною другою статті 173-2 КУпАП та винесено Тимчасовий заборонний припис серії АА 212506. Після чого ОСОБА_1 покинув місце події. У заявниці було відібрано заяву та пояснення, складено оцінку ризиків /а. с. 3/;

-протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.10.2023 року, згідно якого ОСОБА_2 просила прийняти міри до свого чоловіка ОСОБА_1 , який близько 22:20 год вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, виражався нецензурною лайкою, погрожував /а. с. 4/;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 03.10.2023 року, в яких зазначені обставини події такі ж самі як і в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію /а. с. 5/;

-копією Тимчасового заборонного припису стосовно кривдника від 03.10.2023 року /а. с. 6/;

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 03.10.2023 року /а. с. 7/.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція частини другої статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині другій статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка протягом року була піддана адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, вчинила домашнє насильство.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини першої статті 1 Закону 7 грудня 2017 року № 2229-VIII).

Пунктом 1 частини другої статті 3 Закону № 2229-VIII передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.

При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Суд першої інстанції, оцінивши зібрані у справі докази дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП.

Зі справи також вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень протягом останнього року, а саме: 15.05.2023 року - постанова Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/12906/23 та 23.06.2023 року - постанова Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/17210/23, що підтверджується наявною в ЄДРСР інформацією, яка є публічно доступною.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (частина третя статті 6 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень»).

Твердження в апеляційній скарзі про те, що будь-яких доказів, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру внаслідок чого могла бути, чи була завдана шкода фізичному чи психологічному здоров`ю ОСОБА_2 матеріали адміністративної справи не містять, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зібрані у справі докази (протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.10.2023 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 03.10.2023 року, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 03.10.2023 року, рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшого сержанта поліції Мрачковського Р. від 04.10.2023 року, копія Тимчасового заборонного припису стосовно кривдника від 03.10.2023 року) свідчать про вчинення 03.10.2023 року о 22 год. 20 хв. у АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру (виражався нецензурною лайкою) відносно своєї дружини ОСОБА_2 , чим він міг заподіяти шкоди психологічному та фізичному здоров`ю.

Аргументи апеляційної скарги про те, що конфлікт, який мав місце між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не містить ознак складу інкримінованого правопорушення є безпідставними та спростовується зібраними у справі доказами.

При цьому, апеляційний суд також зазначає, що подія за участі ОСОБА_1 , що ним визнається, мала місці також в присутності двох малолітніх дітей - доньок 8 і 10 років. Його поведінка була викликана алкогольним сп`янінням. До адміністративної відповідальності він притягується не вперше.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не зазначено наслідків, які є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 1732 КУпАП, а також відсутні докази завдання чи можливого завдання шкоди потерпілій апеляційний суд відхиляє, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог статті 256 КУпАП та зазначено суть вчиненого правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не встановлено, які саме образи висловлював ОСОБА_1 та чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психологічному стану потерпілої особи або могли завдати таку шкоду, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки потерпіла ОСОБА_2 повідомила про вчинення відносно неї домашнього насильства її чоловіком ОСОБА_1 , зазначивши в поясненнях, що він напився та почав себе неадекватно вести стосовно неї, оскорбляв її поганими словами, матюкався /а. с. 5/.

Як зазначила потерпіла у судовому засіданні, а також відобразила у формі оцінки ризиків саме словесні образи, нецензурні слова та лайка чоловіка викликали у неї нездатність захистити себе, у наслідок чого вона була змушена звернутися за допомогою до працівників поліції.

Згідно ст. 2 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (далі - Конвенція Ради Європи) Сторони заохочуються застосовувати цю Конвенцію до всіх жертв домашнього насильства.

Згідно п. d ст. 46 Конвенції Ради Європи серед обтяжуючих обставин, які мають враховуватися, як частина складових елементів правопорушення зазначено: правопорушення було вчинено проти дитини або в присутності дитини.

Невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності суд розцінює, як специфічний, обраний особою, спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд не враховує визнання потерпілою апеляційної скарги ОСОБА_1 з огляду на вимоги ст. 269 КУпАП та статтю 55 Конвенції Ради Європи, відповідно до якої сторони забезпечують, щоб розслідування або кримінальне переслідування правопорушень, установлених відповідно до статей 35, 36, 37, 38 та 39 цієї Конвенції, не залежали цілком від повідомлення або скарги, поданої жертвою, якщо правопорушення було вчинено цілком або частково на її території, і щоб провадження могло продовжуватися навіть, якщо жертва відкликає свою заяву або скаргу.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно дружини є систематичним, свідками чого стають двоє малолітніх дітей, дана поведінка батька однозначно негативно впливає на розвиток дітей як складову виховання, а тому визнання апеляційної скарги потерпілою не приймається до уваги судом, оскільки впливає на інтереси дітей.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

При вирішенні справи суддею дотримано вимоги статей 245, 268, 280 КУпАП, адміністративне стягнення накладене відповідно до правил, передбачених статтею 33 КУпАП, в межах санкції частини другої статті 173-2 КУпАП, з урахування даних про особу правопорушника, ступеня його вини, характеру вчиненого правопорушення. Висновки суду першої інстанції в частині призначеного стягнення є обгрунтованими.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Вдовцова Сергія Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною другою статті 1732 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота