ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 678/438/23

Провадження № 33/4820/264/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретарів судового засідання Цугеля А.В., Селезньової М.Д.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Боднарюка В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, 31.03.2023 року о 22 год. 47 хв. на автодорозі М-30 «Стрий-Ізварине» 320 км, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Шварцміллер», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився та своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнанийвинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 536 гривень 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та закрити адміністративне провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП. Вважає, що постанова судді першої інстанції була ухвалена у спрощеному порядку, з порушеннями норм КУпАП, з відсутністю належних доказів його вини, а також з порушенням права на захист.

У скарзі зазначає, що 31 березня 2023 року його повідомили про судовий розгляд справи, який був призначений на 09.00 год. 03 квітня 2023 року, що є менше ніж за три доби до розгляду справи, а отже суперечить нормам законодавства.

ОСОБА_1 з`явився до суду у назначений день та час. Працівники служби судової охорони мали йому повідомити, в якому залі буде відбуватися засідання. Він прочекав у суді з 08:30 години до 16:00 години, однак розгляд справи за його участі не відбувся, натомість працівник суду вручив йому постанову судді, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

На думку ОСОБА_1 , працівники поліції порушили норми статті 32 ЗУ «Про Національну поліцію», незаконно його зупинили, жодної постанови про притягнення його до відповідальності за порушення ПДР України щодо нього не складали.

З долученого до матеріалів справи відео файлу не вбачається факт зупинки транспортного засобу чи керування ним ОСОБА_1 , а тому законні підстави для вимоги пред`явити посвідчення водія чи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу були відсутні.

Наголошує, що відсутній факт керування транспортним засобом, оскільки з відеозапису видно, що він не керував, а лише перебував у припаркованому автомобілі.

У складеному протоколі про адміністративне правопорушення зазначені наступні ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 : різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. У той же час, відповідно до відео, підставою для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був запах алкоголю, почервоніння обличчя, інших ознак сп`яніння, які зазначені в протоколі, не було озвучено. Зазначене вказує на суперечність ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та невпевненість працівників поліції щодо взагалі наявності у нього таких ознак.

Також ОСОБА_1 , звертає увагу, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним, що є порушенням вимог Інструкцій, не виключає ймовірність того, що він був змонтований та видалена частина відео, де він повідомляє, що він не є водієм та не керував автомобілем.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складений о 22 год. 54 хв.; відповідно до відео, працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 о 21 год. 46 хв., а протокол складався о 22 год. 20 хв. Запис закінчується о 22 год. 22 хв., що не може підтвердити факту керування о 22 год. 47 хв.

У протоколі не конкретизовано, на який саме пристрій здійснювалася відеофіксація, тому такий відеозапис не може вважатися належним і допустимим доказом у справі. Окрім того, всі відеозаписи не підписані електронним цифровим підписом, що суперечить нормам, встановленим КАС України.

На думку ОСОБА_1 , поліцейські порушили вимоги Інструкції не надавши йому направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager або у медичному закладі.

Окрім того, у матеріалах справи відсутній акт тимчасового затримання транспортного засобу ОСОБА_1 або інший доказ на підтвердження цього.

ОСОБА_1 зазначає, що за місцем роботи та свого проживання він характеризується позитивно, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є єдиним годувальником у сім`ї, тривалий час працює водієм та жодного разу не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, ніколи не сідає за кермо випивши. Позбавлення його права керування транспортним засобом ставить під загрозу добробут та існування його сім`ї, оскільки крім водіння іншою діяльністю ніколи не займався.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Боднарюк В.І. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наведених у апеляційній скарзі підстав.

ОСОБА_1 наполягав, що не керував транспортним засобом, їхав з братом та брат був за кермом, виїхали з Житомиру в сторону Чернівців, всі документи було оформлено на нього - ОСОБА_1 . Брат вийшов до магазину, а він залишився в автомобілі, коли підійшов працівник поліції, то був стаціонарний пункт поліції. Після складання протоколу щодо нього далі поїхав брат, автомобіль не затримували. Дії працівників поліції не оскаржувалися ним.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує факт керування ним транспортним засобом 31 березня 2023 року, наголошує, що він лише перебував в автомобілі, який був припаркований на узбіччі, а також вважає, що поліцейськими порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння.

Згідно з положеннями статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу - настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно з частинами 2, 3 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення особи до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, зокрема за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту.

В ході судового розгляду встановлено, 31.03.2023 року о 22 год. 47 хв. на автодорозі М-30 «Стрий-Ізварине» 320 км, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) та на їх вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом та що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під його керуванням, а наданими відеозаписами не підтверджується факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , спростовуються матеріалами справи, які безпосередньо підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 306560 від 31 березня 2023 року (а/с 1);

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення (а/с 4).

Вважаю долучені до справи докази належними та допустимими, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Так, на відеозаписі чітко зафіксований факт зупинки поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , видно, що автомобіль рухається з ввімкненою аварійною світловою сигналізацією, а тому заперечення ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому, коли той був припаркований на узбіччі, не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з положеннями статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. При цьому поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Наданим відеозаписом зафіксований належний порядок зупинки поліцейськими транспортного засобу та повідомлення ОСОБА_1 причину зупинки керування транспортним засобом з технічною несправністю, а саме: не працює фара в режимі ближнього світла. Відтак, твердження в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції було висунуто незаконну вимогу пред`явити посвідчення водія чи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, не заслуговують на увагу.

Окрім того, у разі незгоди з діями працівників поліції ОСОБА_1 міг оскаржити такі дії у порядку, передбаченому КАС України, чого на момент розгляду цієї апеляційної скарги зроблено не було.

Згідно з відеозаписами, під час спілкування з водієм працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейські декілька разів пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, однак він категорично відмовився від проходження такого огляду. Після чого працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що на нього буде складений протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, роз`яснили йому права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

За таких обставин, складення працівником поліції письмового направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було недоцільним, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, відмовилась від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння взагалі, а не під час прямування у заклад або у його приміщенні. Тож довід апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги з приводу розбіжностей ознак алкогольного сп`яніння, які були повідомлені ОСОБА_1 під час його зупинки (різкий запах алкоголю з порожнини рота, змазаність мови, нестійка хода) між тими, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) є несуттєвими та ніяким чином не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння.

З приводу доводів апеляційної скарги щодо небезперервності доданого відеозапису та ймовірності його монтажу вважаю наступне.

Долучені відеозаписи є належними та допустимими доказами у цій справі, оскільки отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. На них зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення, а також фактичні обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження огляду стан сп`яніння.

Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації чи фабрикації; містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. На відео чітко зафіксовано увесь перебіг події, які підтверджують обставини справи, а саме: факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, правомірні дії поліцейських щодо зупинки транспортного засобу, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі на вимогу поліцейських.

Ствердження про необхідність підписувати відеозаписи, на яких зафіксовано адміністративне правопорушення, є хибним, оскільки зазначене стосується електронних доказів, які надаються у порядку адміністративного судочинства. У випадку фіксування адміністративних правопорушень, то згідно з Інструкцією з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, поліцейські користуються портативними відеореєстраторами, відеозаписи з яких не потребують засвідчення електронним цифровим підписом.

Доводи апелянта щодо відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на технічний пристрій, яким працівниками поліції було здійснено відеозапис, оцінюються критично, оскільки відповідно до статті 283 КУпАП такі відомості зазначаються в постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, які постановляються виключно працівниками поліції.

Також є неспроможними доводи апеляційної скарги про порушення права на захист, у зв`язку з розглядом справи суддею першої інстанції у відсутність ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 під час складання протоколу поліцейським були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції та ст.268 КУпАП, він скористався своїми правами, уклав договір із захисником 06.04.2023 року, оскаржив постанову судді, мав можливість під час апеляційного розгляду надати пояснення та докази.

Щодо доводів апеляційної скарги про розбіжності в часі керування транспортним засобом, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, та який зафіксований на відеозаписі, а також відсутність в матеріалах справи акту тимчасового затримання транспортного засобу не можуть бути підставами для скасування постанови і закриття провадження у справі, оскільки не спростовують відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та як наслідок вчинення ним правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП, у межах передбаченого статтею 38 КУпАП строку.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя