Справа № 199/8118/23
ПОСТАНОВА

іменем України

22.11.2023 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 557103 від 18.09.2023 слідує, що «18.09.2023 о 16:50 годині в м. Дніпрі по вул. Берегова, 141, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF FT 95», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «NARKO 2PP3-AL18», державний номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не мав права керування відповідним транспортним засобом, а саме: не були відкриті категорії «С», «Е». Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху».

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що вину у даному адміністративному правопорушенні він не визнає, оскільки право керування транспортним засобом «DAF FT 95» він має, однак з невідомих йому причин дані зникли з електронної бази. Чому в електронній базі відсутні дані про їх наявність йому не відомо, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до правоохоронних органів для з`ясування даного питання, однак чіткої відповіді по сей день йому не надано. При цьому, працівники поліції перед складанням протоколу не перевірили його пояснення, а тому вважає, що справа відносно нього підлягає закриттю.

Вивчивши матеріали справи, письмові пояснення ОСОБА_1 , вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості зазначені у ньому належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №554893 від 07.10.2023 слідує, що ОСОБА_1 18.09.2023 о 16:50 годині в м. Дніпрі по вул.Берегова, 141, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF FT 95», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «NARKO 2PP3-AL18», державний номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не мав права керування відповідним транспортним засобом, а саме: не були відкриті категорії «С», «Е». Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху.

На переконання суду, працівники поліції при складанні даного протоколу дійшли помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належним чином не розкриває об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення, так, йому ставиться у провину керування транспортним засобом «DAF FT 95», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «NARKO 2PP3-AL18», державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування категорій «С» та «Е». В той же час, відповідно до положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами від 08.05.1993 за № 340 категорії «Е» не існує. Крім цього, в протоколі не зазначено до якого виду транспортних засобів відноситься автомобіль «DAF FT 95», та яку категорію на право керування транспортним засобом повинен був мати ОСОБА_1 в разі руху із напівпричепом.

Разом з тим, суд наголошує, що працівниками поліції належним чином не враховано та не проаналізовано вищевикладені обставини, зокрема, причин, зникнення з електронної бази даних про отримання ОСОБА_1 водійського посвідчення.

Крім того, не можна вважати допустимим доказом у даному випадку рапорт працівника патрульної поліції (а.с. 2), оскільки патрульний поліцейський, як свідок, є зацікавленою особою та його пояснення не мають об`єктивного підтвердження, а підставою для складання протоколу є рапорт працівника поліції.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували, провину ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р., неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

Отже, на переконання суду, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, тоді як, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко