Справа № 439/600/22 Головуючий у 1 інстанції: А.О. Бунда
Провадження № 33/811/531/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кобеляцького Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Бродівського районного суду Львівської областівід 27 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ,до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обрано стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536.80 гривень на користь держави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 27.05.2022 року о 22 год. 15 хв. на а/д Броди-Лешнів 1км, Золочівського району, Львівської області, керував транспортним засобом FiatDucato, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «DragerAlcotest 6810». Тест 2381 від 27.05.2022 року, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 27 березня 2023 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що в матеріалах справи немає жодних доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке мало місце 27 травня 2022 року.

Зазначає, що у цей вечір вживав алкогольні напої, однак до складання протоколу і під час складання протоколу не керував транспортним засобом. Оскільки у цей вечір була оголошена повітряна тривога, командування військової частини зобов`язало залишити територію військової частини і забрати з території частини свої транспортні засоби. Апелянт попросив знайомого по службі ОСОБА_2 перегнати автомобіль.

Вказує, що під час розгляду справи свідок ОСОБА_2 був допитаний та суд попереджав його про дачу неправдивих показів, а тому вважати показання свідка ОСОБА_2 надуманими і голослівними, оскільки апелянт перебуває з ним у дружніх відносинах, є безпідставним.

Звертає увагу на те, що коли приїхали працівники поліції і весь час коли йшло оформлення протоколу ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, однак того факту, що вживав алкогольні напої і знаходився біля автомобіля не заперечує.

Вважає, що суд не намагався розібратись у даній справі, не врахував заперечень апелянта,показів свідка ОСОБА_3 інших обставин, що мають суттєве значення по справі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кобеляцького Д.М., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП встановлена та підтверджується наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №173653 від 27.05.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 27.05.2022 року року о 22 год. 15 хв. на а/д Броди-Лешнів 1км, Золочівського району, Львівської області, керував транспортним засобом FiatDucato, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «DragerAlcotest 6810». Тест 2381 від 27.05.2022 року, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-висновком Alcotest Drager 6810 №2308 від 27.05.2022 з якого встановлено, що ОСОБА_1 27.05.2022 о 22.49 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Результат тесту 1.43 проміле;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27.05.2022;

-відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, який узгоджуються із обставинами, вказаними в протоколі та долучений до матеріалів справи, якому суд першої інстанції дав належну оцінку.

Таким чином, саме сукупністю вказаних вище доказів підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенням вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом марки FiatDucato, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , не заслуговують на увагу, оскільки працівниками поліції протягом всього часу, з моменту виявлення транспортного засобу здійснювалась відеофіксація, з якої слідує, що ОСОБА_1 надаючи пояснення поліцейському підтверджує факт керування транспортним засобом, а саме останній особисто зазначив, що він під час повітряної тривоги виїхав з аеродрому на автодорогу. Також ОСОБА_1 не повідомляв про будь-яку іншу особу, яка керувала автомобілем.

Більше того, ОСОБА_1 особисто вказав, що вживав алкогольні напої. Вказані обставини зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Враховуючи наявність відеозапису, який дає можливість чітко та повно відновити послідовність подій, апеляційний суд вважає безпідставними клопотання адвоката Кобеляцького Д.М. про виклик свідка ОСОБА_2 .

Щодо клопотань адвоката Кобеляцького Д.М. про призначення експертиз та витребування доказів, суд вважає їх таким, що не підлягають задоволенню, оскільки всі обставини справи знайшли своє підтвердження та наявних у справі доказів у їх сукупності достатньо, щоб беззаперечно стверджувати про наявність вини в діях ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід зазначити, що Наказом Держлікслужби України № 1529 від 29.12.2014 року «Про державну реєстрацію медичних виробів» затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. Номер 43, зазначеного переліку, - це газоаналізатори Drager Alcotest , реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014 газоаналізатори Drager Alcotest внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення МОЗ України і дозволені для застосування на території України.

Отже, прилад «Drager Alсotest 6810», який був застосований працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, дозволений МОЗ та має свідоцтво про державну реєстрацію.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що відеозапис не місить даних про керування ним автомобілем апеляційним судом не приймається, оскільки спростовується матеріалами справи, а саме відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом.

Також, протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку складено поліцейськими із застосуванням технічного засобу відеозапису - нагрудної відеокамери поліцейського, матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, отже відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП присутність двох свідків при складанні протоколу була не обов`язковою.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП. Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених частинами першою, другою статті 6 Європейської Конвенції з прав людини.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною першою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 27 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк