Справа № 203/4672/22
Провадження № 3/0203/620/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції після належного оформлення, згідно з вимогами суду за постановою від 19.12.2022 року, надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

У судове засідання з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та пояснив, що він не порушував Правила дорожнього руху (ПДР), бо на шляху його руху не було перешкоди, він їхав на зелений сигнал світлофора з дозволеною швидкістю 50-60 км/год. Другий учасник дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) раптово виїхав у напрямку прямування його автомобіля через дві суцільні прямі та перебував приблизно за 20 м від світлофора та за 30 м від фури. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що того дня йшов дощ та були калюжі, натомість другий учасник ДТП порушив ПДР, що і стало причиною зіткнення. Також ОСОБА_1 зазначив, що відносно другого учасника ДТП також був складений протокол про адміністративне правопорушення, проте про результати розгляду йому нічого невідомо.

З-поміж іншого, під час огляду диску з відеозаписом водій пояснив, що фура не мала права пересікати суцільну подвійну пряму смугу для руху та повертати ліворуч, оскільки їй був дозволений рух тільки прямо або направо. Проте фура поїхала ліворуч, хоча цього не було відображено у протоколі.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходить таких висновків.

За відомостями з протоколу від 23.10.2022 року, серії ААД №354381, 23.10.2022 року об 11:40 годині в м. Дніпрі на вул. Набережній Січеславській, в районі вул. Столярова, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки, внаслідок чого скоїв зіткнення з іншим транспортним засобом напівпричепом «Shmitz», д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіля «Вольво», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали пошкодження, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, чим завдано збитків. Тим самим водій порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Під час судового засідання було встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, у судовому засіданні судом безпосередньо були досліджені докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , DVD-R-диск з відеозаписом події, рапорти, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою до нього, медична документація щодо водіїв, пояснення водіїв, фототаблиці з місця події, правовстановлюючі документи водіїв на транспортні засоби, посвідчення водіїв, заяви водіїв з відмовами у проходженні медичного огляду, фотокартки.

Суд зазначає, що відповідно до п. 12.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції, чинній станом на час ДТП), у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

При цьому відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху, дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; перешкода для руху нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу; небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку.

Також відповідно до п. 1.3., 1.4., 1.5., 1.9. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити у повноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або у повноважений ним орган.

Особи, які порушують ці Правила, несуть від повідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 124 КУпАП (в редакції, чинній станом на час ДТП), порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності; об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад); суб`єкт адміністративного правопорушення загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку); суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.07.2020 року, справа № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції з прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд наголошує на тому, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, у ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення судом були оцінені докази, наявні в матеріалах справи за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналіз встановлених у судовому засіданні обставин справи та досліджених доказів крізь призму вказаних вище норм та поза розумним сумнівом дає суду підстави для висновку про те, що у день та час, коли сталася ДТП, водій ОСОБА_1 рухався прямо на дозволений зелений сигнал світлофора та за напрямком його руху не було встановлено наявності небезпеки для руху або перешкоди для руху у розумінні Правил дорожнього руху, а саме у виді транспортного засобу другого учасника ДТП автомобіля «Вольво», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , яку б водій ОСОБА_1 був об`єктивно спроможний виявити під час руху.

При цьому, як пояснив водій під час судового засідання, автомобіль «Вольво» раптово повертав ліворуч на забороненій для нього ділянці для руху та він не був об`єктивно спроможний відреагувати та вжити заходів для зупинки транспортного засобу, що і призвело до зіткнення.

Суд зазначає, що положення п. 12.3 Правил дорожнього руху у межах диспозиції ст. 124 КУпАП, порушенням яких органом поліції кваліфіковані дії водія, передбачають наявність небезпеки для руху або перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити. Саме у зв`язку з цим, у водія виникає обов`язок негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Натомість у зафіксованій у протоколі про адміністративне правопорушення фабулі адміністративного правопорушення не відображено всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху та ст. 124 КУпАП, відповідно. Оскільки у протоколі працівники поліції зафіксували лише факт невжиття водієм заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки, проте не вказали, у зв`язку з чим у водія мав би виникнути такий обов`язок, відповідно до ПДР.

Водночас суд є безстороннім та не наділений повноваженнями редагувати або доповнювати фабулу протоколу про адміністративне правопорушення на користь обвинувачення. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази на спростування доводів водія та такі не спростовуються і наданими суду другим учасником ДТП фотокартками з місця ДТП, оскільки відображають тільки результат ДТП після зіткнення транспортних засобі.

Суд, аналізуючи докази по справі з точки зору їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважає недоведеною вину водія відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема відсутність складу адміністративного правопорушення.

Суд, враховуючи, що у ході судового розгляду справи в діях водія відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не було встановлено наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючи ст. ст. 124, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ф.М. Ханієва