Справа № 527/2129/23
провадження № 3/527/1171/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Глобине

Суддя Глобинського районного суду Полтавської області Свістєльнік Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Градизьк Глобинського району Полтавської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 ,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 серпня 2023 року об 11:00 год. в смт.Градизьк по вул.Морська керував автомобілем Опель д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» у встановленому законом порядку зі згоди водія. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком медичного закладу. Порушив вимоги п.2.9(а) ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Левицький В.І. прохали закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що він того дня алкоголь не вживав, оскільки знаходився на роботі, де йому стало погано з серцем та він разом зі своїм знайомим ОСОБА_2 поїхали до останнього, бо той живе поруч, щоб випити ліки. Коли вони під`їхали до двору ОСОБА_2 позаду них також зупинилося авто працівників поліції, яким він пояснив, що йде у будинок випити ліки, та працівники поліції склали на нього протокол за керування транспортним засобом без паска безпеки та посвідчення водія та його відпустили. Також пояснив, що він випив у будинку ліки ОСОБА_3 та пішов до своєї машини. Коли вийшов на вулицю, то побачив, що працівники поліції стояли біля його авто, ніби його чекаючи. Вони знову представилися і сказали, що він у стані алкогольного сп`яніння та почали вдягати на нього кайданки. Також зазначив, що працівники поліції взагалі не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру, та не давали направлення до медзакладу, а одразу повезли до лікарні.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 19.08.2023 року він разом з ОСОБА_1 були на роботі, де ОСОБА_4 стало погано з серцем і він запропонував поїхати до нього додому, щоб дати йому ліки, оскільки він живе ближче. Коли вони під`їхали до його двору та вийшли з авто, за ними під`їхав та зупинився поліцейський автомобіль. Він пішов у будинок шукати ліки, потім зайшов ОСОБА_1 , випив ОСОБА_3 та пішов до машини, потім він вийшов за ОСОБА_4 та побачив, що працівники поліції йому на руки одягали кайданки, при цьому ОСОБА_4 ніяких неадекватних дій не робив.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні досліджено наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення від 19.08.2023 року серії ААД №282981;

-постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №328236 від 19.08.2023 року згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121; ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП;

-акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого вказано: «Огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, за допомогою газоаналізатора «Аlcotest 6810», зав.№ARBH-0552. З результатами згоден ОСОБА_1 »;

-висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.08.2023 року;

-відеозаписи з нагрудної камери поліцейського ВІ-0068 та відео реєстратора 70 mai.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами з огляду на наступне.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Пункт 2.9-а Правил дорожнього руху України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з пояснень наданих в судовому засіданні особою, що притягується до адміністративної відповідальності та свідка, ними заперечується факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки останній того дня перебував на роботі та вживав ліки Корвалол, так, як у нього хворе серце. Також ОСОБА_1 вказав на те, що працівники поліції знали, що він йде пити ліки та, можливо, чекали коли він сяде за кермо після вживання ліків.

В підтвердження своєї хвороби ОСОБА_1 надав лікарський висновок, де зазначено встановлений діагноз: дифузний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба ІІ стадія; 3 ступень, кризовий перебіг.

Крім того, як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 , йому працівники поліції взагалі не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та не давали направлення про проведення такого огляду, а одразу повезли до закладу охорони здоров`я. Вказав, що він і сам хотів їхати до лікарні, бо у нього боліло серце.

Крім того, адвокат посилається на те, що із матеріалів справи також не вбачається, що ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п.п.6,7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відтак, законодавством України чітко встановлено, що у разі виявлення ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.3 розділу І зазначеної вище Інструкції, поліцейський зобов`язаний провести огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою спеціальних технічних засобів. І тільки у разі незгоди водія із результатами такого огляду або відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський має запропонувати водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП до суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, де вказано, що до протоколу додаються відеозаписи з нагрудної камери поліцейського ВІ-0068 та відео реєстратора 70 mai, які судом досліджено.

Разом з цим, до протоколу надано відеозаписи з нагрудної камери поліцейського ВІ-0025, проте, у протоколі не зазначено як доказ дане відео, у зв`язку з чим, даний доказ є недопустимим та не може бути прийнято судом до уваги.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського ВІ-0068 та відео реєстратора 70 mai не вбачається, що працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів для проведення огляду.

Згідно ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Не виконання працівниками поліції в чіткій послідовності процедури проведення огляду водія на стан сп?яніння, зважаючи на положення закону, дають суду право вважати такі дії недопустимими та не брати їх до уваги при розгляді справи.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він складений за керування ОСОБА_1 транспортним засобом саме у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також, суд бере до уваги, що у самому висновку, датою і точним часом огляду зазначено 19.08.2023 року, однак сам час огляду містить виправлення, а саме не є зрозумілим об 11 год. 30 хв. чи о 12 год. 30 хв. проведено огляд. При цьому, у висновку зазначено, що часом направлення на огляд є 11 год. 30 хв.

Разом з цим, як вбачається із дослідженого судом відеозапису ВІ-0068, об 11 год. 40 хв. ОСОБА_1 ще перебував у авто з одягнутими на нього кайданками.

Як встановлено судом ОСОБА_1 своєї вини не визнає, під час дослідження матеріалів справи, достеменних відомостей про те, що останній керував транспортним засобом, або був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол був складений з істотним порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», тому вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №246148 від 20 червня 2021 року є недопустимим доказом.

Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону не може вважатись належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та братись судом до уваги.

Разом з тим ні протокол про адміністративне правопорушення, а ні матеріали справи не містять відомості про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід наголосити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Вищенаведені факти, встановлені в судовому засіданні, у відповідності до ст.62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність працівниками поліції факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 221, 247, 280, 283-289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.130КУпАП - закрити, за відсутності в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю. М. Свістєльнік