ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2555/23 Справа № 932/7852/23 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника особи адвоката Кононенко О.Р.,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 20.08.2023 року о 21-45 год. водій ОСОБА_1 , у порушення п. 2.5 ПДР України, знаходячись на вул. Шинна, біля буд.2 у м. Дніпро, керував автомобілем «Хюндай» д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на боді-камери DM 474020, DM 473325 та DM 470937, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати її та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування необхідності поновлення строку посилається на те, що 27.10.2023 року був присутнім в судовому засіданні, проте суддею не було оголошено постанову за наслідками розгляду адміністративної справи. 31.10.2023 року намагався отримати копію, однак було повідомлено, що повний текст оскарженої постанови буде готовий 03.11.2023 року. Саме 03.11.2023 року він отримав копію постанови.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, ухвалену з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що виходячи зі змісту рапорту, співробітнику поліції достовірно не було відомо хто перебував за кермом транспортного засобу.

Зазначає, що обставини, які зафіксовані на відеозаписі, спростовують факт керування ним транспортним засобом, та не може бути розцінений як доказ його вини у інкримінованому адміністративному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу на те, що особа, яка перебувала за кермом автомобілю «Хюндай», побігла вправо, де відсутній паркан та ростуть дерева.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника, перевірив доводи клопотання про поновлення строку, та доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, вважаю їх неприйнятними з огляду на таке.

Враховую наведення ОСОБА_1 обставин, які стали перешкодою для звернення його в передбачений законом строк з апеляційною скаргою, а також зважаю на доводи апеляційної скарги, з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважаю необхідним поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, і розглянути його апеляцію по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддею суду першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови вказані вимоги дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 515585 від 20.08.2023 року, який відповідає положенням ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила; належним чином засвідченою копією рапорту працівника поліції, в якому послідовно викладені дії працівника поліції при виявленні та фіксації обставин адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, що під час патрулювання в екіпажі «Легіон-251» по вул. Шинна, біля буд.2 в м. Дніпро, був виявлений транспортний засіб «Хюндай» д/н НОМЕР_1 , за порушення п. 2.9-в ПДР України, і який не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський подав за допомогою гучномовця та проблискових червоних та синіх маячків, вказуючи на цей транспортний засіб та подальше місце його зупинки. Вказаним екіпажем автомобіль був зупинений біля буд. 22 по вул. Шинна в м. Дніпро та встановлено, що водій пересів на заднє пасажирське сидіння; DVD-диском із відеозаписами з боді-камер поліцейських, на яких зафіксований, в тому числі, факт відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора та в медичній установі.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а їх сукупність засвідчують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, письмові докази узгоджуються з відеозаписом, долученим до сформованого уповноваженою особою УПП в Дніпропетровській області адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 , а тому сумнівів в їх достовірності не виникає.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що не він керував транспортним засобом, спростовуються наступним.

Так, під час апеляційного перегляду вищезазначеної постанови при з`ясуванні цих доводів адвокат Кононенко О.Р. пояснила, що за кермом транспортного засобу перебувала мати ОСОБА_1 , у зв`язку з чим необхідно закрити провадження у цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В той же час особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, наполягала та тому, що за кермом автомобіля 20.08.2023 року під час переслідування екіпажем поліції автомобілю «Хюндай» д/н НОМЕР_1 , перебував раніше невідомий йому таксист, який після зупинки транспортного засобу перед перешкодою, зважаючи на вказане переслідування, вибіг з автомобілю в невідомому напрямку, залишивши його. Після чого, підійшли працівники поліції та звинуватили його у керуванні транспортним засобом.

Вказані покази сторони захисту щодо обставин адміністративного правопорушення не є узгодженими, містять суттєві протиріччя та спростовуються відеозаписами з боді-камер поліцейських.

Так, з відеозаписів з боді-камер поліцейських, які долучені до матеріалів справи, та які підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вбачається, що 20.08.2023 року о 21-44 год., працівники поліції переслідують транспортний засіб «Хюндай» д/н НОМЕР_1 , водій зазначеного автомобіля не виконує вимогу про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів та спеціальним сигналом, при цьому працівник поліції в гучномовець наголошує вимогу про зупинку автомобіля називаючи номер автомобіля та його марку, не зупинився та після переслідування на патрульному автомобілі був зупинений. Після чого, працівник поліції через декілька секунд підбігши до автомобіля побачив, що водій пересів на заднє пасажирське сидіння, а мати його ще не встигла зайняти місце водія. Поліцейські стверджували, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Під час перевірки документів у водія виявили ознаки алкогольного сп`яніння, на що поліцейський пропонує водію ОСОБА_1 пройти у встановленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомляє, що за кермом автомобіля він не перебував, не знає, хто керував транспортним засобом, водій убіг на стоянку, але він йому зателефонує і той зараз прийде.

Зі змісту відеозапису також вбачається, що поліцейські показали ОСОБА_1 відеозапис, відповідно до якого саме особа, яка притягається до адміністративної відповідальності знаходилась за кермом транспортного засобу під час його переслідування, а його мати була пасажиркою, у зв`язку з чим запропонували саме йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоналізатора чи в медичній установі, оскільки встановили у нього ознаки алкогольного сп`яніння.

Цей запис є належним доказом у даній справі, обґрунтовано був покладений в основу оскарженої постанови, оскільки він в розумінні ст. 251 КУпАП є доказом, на підставі якого, в тому числі, судом першої інстанції встановлена винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що інкримінований, який був оцінений з точки зору належності, достатності, допустимості та у взаємозв`язку з іншими доказами, та підтверджує, в тому числі, факт керування особою транспортним засобом та факт відмови особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження медичного огляду в медичному закладі та на місці за допомогою газоаналізатора Драгер, що й утворює склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, заперечення факту керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, з урахуванням пояснень його щодо особи водія, спростовуються матеріалами даної справи.

А тому, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Разом з тим, ствердження про те, що рапорт, який міститься в матеріалах справи, не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення є неспроможними, оскільки самі по собі відомості, викладені в рапорті, не підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, а оцінюються судом в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачаю, а тому вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко