Справа №591/4591/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сорока М. Р.
Номер провадження 33/816/4/23 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/4591/21 за апеляційною скаргою захисника ШКРИЛЬ Л. Г. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.02.2022, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Шкриль Л. Г.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник ШКРИЛЬ Л. Г. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях її підзахисного, оскільки ОСОБА_2 т/з не керував згідно рішення суду, ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції в той час, коли підходив до свого місця проживання, показання свідків є суперечливими і не узгоджуються з відеозаписами, які не містять чітких відомостей про вчинення ОСОБА_2 правопорушення.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.02.2022 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн із позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

Згідно постанови, 17.06.2022 о 19:50 в м. Суми по вул. К. Зеленко, буд. 3, ОСОБА_2 керував т/з Dacia Sandero, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи захисника Шкриль Л. Г., яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 039955 від 17.06.2021, суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку, що водій ОСОБА_2 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, засвідчений підписами свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а. с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 17.06.2021, в присутності яких ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився (а. с. 3-4);

- показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_5 , згідно яких вона близько 18 год. перебувала біля аптеки «Подорожник» по вул. СКД, буд. 22 зі знайомою та звернула увагу на чоловіка, який щось робив в автомобілі, нібито загубив ключі і намагався їх знайти. Спочатку їй здалось, що чоловік погано себе почуває. Потім він пішов в АТБ, при цьому мав хитку ходу, а також залишив відчиненим вікно в т/з. Поруч стояв екіпаж поліції і вона зі знайомою звернулись до поліції з приводу ситуації, яку спостерігала. Вийшовши з АТБ чоловік сів до т/з на водійське місце, поліцейські почали спостерігати за чоловіком зі свого т/з. Коли водій почав їхати, поліцейські одразу поїхали за ним. Водій спочатку поїхав в сторону вул. Харківської, однак побачивши поліцейських, різко розвернувся та поїхав на вул. Зеленко і заїхав у двір. Вона залишалась стояти і через деякий час їх викликали на місце, де зупинили водія у дворах вул. Зеленко, що навпроти АТБ та аптеки. Вони впізнали і т/з, який стояв біля аптеки, і водія, яким виявився ОСОБА_2 ;

- аналогічними показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , згідно яких вона знаходилась разом з ОСОБА_7 біля аптеки на вул. СКД, коли водій ОСОБА_2 керував т/з і був зупинений працівниками поліції;

- відеозаписами з відеореєстратора зі службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовані обставини переслідування працівниками поліції т/з червоного кольору від магазину АТБ по вул. СКД до вул. Зеленко м. Суми, виявлення працівниками поліції у водія ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння, відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в закладі охорони здоров`я, в присутності двох свідків.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. Тhe United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому необхідно зауважити, що стороною захисту не оскаржувався факт присутності двох свідків при відмові ОСОБА_2 проходити огляд на стан сп`яніння у встановлений законом спосіб.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому і поліцейським спочатку, і суддею суду першої інстанції у подальшому правильно установлені як факт керування т/з особою із ознаками сп`яніння, так і факт відмови цієї особи від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові правильно присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Таким чином, водій ОСОБА_2 щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника відносно того, що ОСОБА_2 не керував т/з, то вони не заслуговують на увагу, так як не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими в суді доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , наданими під присягою, а також відеозаписами з технічних засобів працівників поліції, з яких, серед іншого, убачається, що ОСОБА_2 спочатку заперечував, що т/з червоного кольору біля якого його було зупинено працівниками поліції належить йому, що у нього не має ключів від цього т/з, однак по завершенню оформлення матеріалів події, відчинив цей т/з та забрав звідти свої речі, з якими був біля магазину АТБ.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду і посилання захисника на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.12.2021, яким скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адмінстративне правопорушення серії ДП18 № 834094 від 17.06.2021, винесену відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки зміст даної постанови не спростовує висновки судді щодо встановлення факту вчинення ОСОБА_2 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, свідки відмови тощо.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.02.2022 відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ШКРИЛЬ Л. Г. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов