Справа № 305/2264/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
18.05.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та адвокат Кустрьо М. М.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Багаєвська Російська Федерація, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий органом 2120 від 23.09.2020 року, РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого (зі слів),
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Згідно з постановою, 09.11.2022, приблизно о 15 год 20 хв, молодшим сержантом ОСОБА_2 , від відділу прикордонної служби «Тип С» на відстані 15 метрів від лінії державного кордону на напрямку прикордонного знаку № 307 (територія Великобичківської об`єднаної територіальної громади Рахівського району Закарпатської області) було виявлено та в подальшому затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно із гр. ОСОБА_3 , при спробі незаконного перетину державного кордону з України до Румунії, поза пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб, чим було порушено приписи ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, - тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та адвокат Кустрьо М. М. просять поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий пропущено через поважні причини. Зазначають, що місцевий суд розглянув справу за відсутності апелянтів, копію оскаржуваної постанови у встановлений законом строк їм не було надіслано. Вказують на необґрунтованість оскаржуваної постанови, просять її скасувати. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнає, вважає, що у суді першої інстанції його було позбавлено право на захист. Відомості, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу і на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 10 листопада 2022 року, однак ОСОБА_1 був затриманий прикордонниками з 09 по 12 листопада 2022 року, направлений процесуальний документ до суду 16.11.2022, а вже 21.11.2022 справа була розглянута судом. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи у місцевому суді, водночас, у матеріалах справи містяться відомості про те, що його було повідомлено про розгляд справи, зокрема про належне інформування ОСОБА_1 про розгляд справи, призначений на 21.11.2022 свідчить довідка про доставку SMS-повідомлення. Однак, з оскаржуваної постанови убачається, що на розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, при цьому, копію судового рішення йому надіслано у встановлений законом триденний строк. Втім, у матеріалах справи відсутні будь-які дані про отримання копії постанови, разом з тим, адвокатом Кустрьом М. М. 09.12.2022 направлено до місцевого суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Тому, апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Кустрьо М. М., яких належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання 18.05.2023, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана ОСОБА_1 та адвокатом Кустрьо М. М. апеляційна скарга, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший день від вказаних осіб не надходило. Тому, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП убачається, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №140060 від 10 листопада 2022 року, 09.11.2022, приблизно о 15 год 20 хв, молодшим сержантом ОСОБА_2 , від відділу прикордонної служби «Тип С» на відстані 15 метрів від лінії державного кордону на напрямку прикордонного знаку № 307 (територія Великобичківської об`єднаної територіальної громади Рахівського району Закарпатської області) виявлено та в подальшому затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно із громадянином ОСОБА_3 , при спробі незаконного перетину державного кордону з України до Румунії, поза пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб, чим було порушено вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу він ознайомився, копію процесуального документу отримав.
Викладені у протоколі обставини підтверджуються і протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 09.11.2022 (а. с. 2), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 09.11.2022 (а. с. 3), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а. с. 4), письмовими поясненнями молодшого сержанта, старшого бойового медика 2 категорії відділу прикордонної служби «Тип С» ОСОБА_2 (а. с. 5). Апеляційний суд враховує те, що зі змістом вищенаведених письмових доказів ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчать його підписи.
Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_3 намагався незаконно перетнути державний кордон з України до Румунії, поза пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не з`ясовані фактичні обставини справи, які вплинули б на правильне її вирішення, апеляційний суд вважає безпідставними та не бере до уваги, з огляду на наступне.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що молодший сержант, старший бойовий медик 2 категорії відділу прикордонної служби «Тип С» ОСОБА_2 діяв неправомірно при затриманні ОСОБА_1 , при проведенні перевірки та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що молодший сержант ОСОБА_2 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
Разом із тим, апеляційним судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які б призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, які містяться у матеріалах справи.
Так, відповідно до диспозиції частини другої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 суть вчиненого ним правопорушення полягає у спробі перетину державного кордону України поза пунктом пропуску.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та необхідність накладення саме такого виду адміністративного стягнення. Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні які-небудь переконливі відомості про наявність будь-яких порушень з боку прикордонників, у тому числі щодо того, що відносно ОСОБА_1 безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, апеляційний суд констатує, що висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_1 вчинив передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративне правопорушення є правильними та обґрунтованими. Крім того, немає також відомостей, які можуть слугувати підставою для висновку, що підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у протоколі та інших наявних у матеріалах справи процесуальних документах належить не ОСОБА_1 , а іншій особі. При цьому, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що ОСОБА_1 не звертався до правоохоронних органів щодо незаконності дій прикордонників з відповідною заявою, копія такої у матеріалах справи відсутня.
При оцінці тверджень апеляційної скарги щодо того, що у суді першої інстанції ОСОБА_1 було позбавлено право на захист, апеляційний суд доводи в цій частині відхиляє з огляду на таке.
По-перше, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять відомості, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №140060 від 10 листопада 2022 року, протокол про адміністративне затримання від 09 листопада 2022 року, у яких зазначено, що ОСОБА_1 потребував правової допомоги захисника. Враховуючи наявний у матеріалах справи договір про захист прав, свобод і законних інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від 10.11.2022 (а. с. 16) та ордер на надання правничої допомоги від 10.11.2022 ОСОБА_1 адвокатом Кустрьо М. М. (а. с. 18), особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скористався своїм правом на захист.
По-друге, апеляційний суд враховує те, що про розгляд справи у суді першої інстанції, який був призначений на 21.11.2022 ОСОБА_1 було повідомлено у встановлений законом спосіб - за допомогою SMS- повідомлення, яке одержувач отримав, про що свідчить довідка про доставку SMS-повідомлення. Однак, з оскаржуваної постанови убачається, що на розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, жодних відомостей про причини неявки його захисника, адвоката Кустрьо М. М. у матеріалах справи також немає.
Отже, апеляційний суд вважає, що твердження апелянтів про порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з розглядом справи за його відсутності, не визнаються, з урахуванням конкретних обставин справи, підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки суд апеляційної інстанції поновив апелянту строк на апеляційне оскарження судового рішення.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана ОСОБА_1 та адвокатом Кустрьо М. М. апеляційна скарга, без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції апелянтом не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено; що ОСОБА_1 та адвокат Кустрьо М. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 та його захиснику, адвокату Кустрьо М. М., строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Кустрьо М.М., залишити без задоволення.
Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН