н/п 3/490/3399/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/7422/23
П О С Т А Н О В А

30.10.2023р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає в АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали адміністративного протоколу серії ААД №416539 від 31.07.2023р., складеного у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу 31.07.2023р. близько 14:10 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ 21093" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по Одеському шосе в районі буд. №92, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння згідно результатів тестування на приладі «Драгер» тест №1514 із показником 2,49%, чим порушив п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України. Окрім того, згідно постанови Димитровського міського суду Донецької області від 23.05.2023р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Таким чином своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку за адресою його місця мешкання зазначеної у протоколі. Жодних заяв або клопотань від останнього на адресу суду не надходило. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З огляду на вказані обставини, та те що згідно відеозапису з натільної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено працівниками поліції про складання у його відношенні адміністративного протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП та ОСОБА_1 був присутній безпосередньо в ході складання протоколу, що засвідчив своїм особистим підписом. Таким чином ОСОБА_1 повинен був цікавитись ходом розгляду справу, об`єктивно мав для цього можливості, чим не скористався. За такого суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до протоколів, приходжу до наступних висновків.

Так, Європейським судом з прав людини при доведенні обставин справи активно застосовується стандарт "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України», рішення від 18.06.2015 у справі «Ушаков проти України», п. 86 рішення від 11.07.2013 у справі «Вєрєнцов проти України»).

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною "поза розумним сумнівом", версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Вивчивши матеріали, додані до протоколу, приходжу до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП доводиться наступними встановленими доказами:

- протоколом серії ААД №416539 від 31.07.2023р., згідно якого вбачається що ОСОБА_1 був ознайомлений із обставинами викладеними у протоколі, що останній засвідчив своїм особистим підписом;

- відеозаписом з натільної камери співробітника поліції, згідно якого вбачається, що під час діалогу з співробітниками поліції ОСОБА_1 визнав, що збив велосипедиста, також визнав, що вживав алкоголь погодився продути «Драгер» та погодився із результатом пройденого тесту;

- довідкою УПП в Миколаївській області від 31.07.2023р., згідно якої у відношенні гр. ОСОБА_1 11.07.2022р. складався протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №325595 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та згідно постанови Димитровського міського суду Донецької області від 23.05.2023р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;

- копією постанови з ЄДРСР", згідно якої вбачається, що згідно постанови Димитровського міського суду Донецької області від 23.05.2023р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;

- матеріалами справи у сукупності.

За викладених обставин, приходжу до висновку що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України та з урахуванням того, що останній протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаю що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме: повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення враховано характер вчиненого правопорушення, а саме те що вбачається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 дійсно був у стані алкогольного сп`яніння та у такому стані керував транспортним засобом та допустив наїзд на велосипедиста, протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного порушення, однак належних висновків не зробив, таким чином своїми діями створював підвищену загрозу життю та здоров`ю інших учасників дорожнього руху, а за такого вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 34, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в прибуток держави в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Грошові кошти перерахувати до місцевого бюджету Центрального району на розрахунковий рахунок № UA0014001, Миколаївське ГУК/ Миколаївської обл./21081300 код отримувача 37992030, МФО: 899998.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Грошові кошти у розмірі 536,80 гривень в рахунок сплати судового збору перерахувати до УК у Центральний м. Миколаїв /Централ.р-н/22030101, на розрахунковий рахунок № UA0014483, код отримувача 37992030, банк Казначейство України (ЕАП), МФО 22030101.

Строк пред`явлення постанови суду до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.