Справа № 496/5923/22
Провадження № 3/496/264/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М.,

за участі секретаря Стрілець Ж.М.,

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Полубок Н.А. в режимі відеоконференції;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Біляївка матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

24.11.2022 року о 20:40 годині гр. ОСОБА_1 в с. В. Дальник по вул. Соборна, керував мопедом «Honda Dio» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду в медичному закладі у лікаря нарколога та продуття газоаналізатора Drager у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків та д відеозапис.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР України, відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Полубок Н.А. в судовому засіданні в режимі відеоконференції просила справу закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтовано тим, що на підтвердження винуватості ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено DVD-диск із фіксацією обставин події. Із долученого до матеріалів справи DVD диску, вбачається, що сама фіксація події була проведена 25.11.2022 року о 09.29 год. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 122202, складеному 24.11.2024 року о 20.55 год., зазначено, що правопорушення було скоєне 24.11.2022 року о 20.40 год. При цьому зйомка була проведена 25.11.2022 року о 09.29 год., тобто час не співпадає з датою та часом, зафіксованим в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, на відтворенні відеозапису вбачається напис «WhatsApp», який с месенджером для смартфонів, що свідчить про той факт, що запис проводився не на боді-камеру, а відеозапис здійснювався на «невідоме джерело». При цьому ОСОБА_1 не роз`яснені права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. На відеозаписі, також не зафіксовано огляд поліцейським ОСОБА_2 та складення ним акту огляду на стан сп`яніння. При цьому, згідно відеозапису, долученого до протоколу, вбачається, що поведінка ОСОБА_1 є адекватною, він спілкується з поліцейськими, логічно висловлює свої міркування. Проведений відеозапис є не повним, не чітким та не містить відео фіксації всіх необхідних обставин, зокрема, часу, в підтвердження обставин для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Вказаний відеозапис є недопустимим доказом на підтвердження обставин даної події.

Допитаний в судовому засіданні співробітник поліції ОСОБА_3 пояснив, що під час патрулювання ним було помічено водія мопеду ОСОБА_1 без шолому, після зупинки, співробітником поліції встановлено, що від ОСОБА_1 відчутний запах алкоголю, пройти обстеження відмовився. Під відеозапис, при свідках, ОСОБА_1 було роз`яснено, що відносно нього складається протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП України. Крім того, співробітник поліції пояснює, що ОСОБА_1 відмовився від проїзду до найближчого медичного закладу, з цих підстав не складалось направлення. Також, ОСОБА_1 було повідомлено про відсторонення його від керування транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №122202 від 24.11.2022 р., в якому ОСОБА_1 власноруч написав мовою оригіналу, що «я ОСОБА_1 24.11.2022 р. о 20:00 вживав один літер пива та сів за кермо свого мопеда от мед. експертизи у доктора і продуття Драгер відмовляюсь у присутності двох свідків, так як не заперечую що вживав алкоголь», поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Щодо відеозапису події, який був дослідженим в судовому засіданні, то суд зазначає, що ОСОБА_1 та його представник не заперечували, що на відеозаписі надає пояснення саме ОСОБА_1 , підтвердили, що саме події, які зафіксовані в протоколі мали місце в дату та час складання протоколу, інших подій поруч з цією датою у ОСОБА_1 не відбувалось.

На відеозаписі ОСОБА_1 надає пояснення щодо обставин керування ним транспортним засобом «мопед» з ознаками алкогольного сп`яніння, та як наслідок відмовляється від проходження тесту на приладі Драгер та направленні до медичного закладу. Свідками події були дві особи. Відповідно протоколу часом події є 20:40 годинні, відповідно відеозапису, подія відбулась в вечірній час доби. Таким чином, у суду є підстави вважати, що відеозапис відповідає обставинам події та є доказом на підтвердження скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі, так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно довідки інспектора ВРПП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року / справа № 702/301/20/ зазначила наступне.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що до складання зазначеного протоколу ОСОБА_1 не має право керування, тобто нехтує вимогами законодавства та без водійських навичок, перевірених відповідними органами та отриманих в наслідок цього водійським посвідченням, створює небезпеку учасникам дорожнього руху.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння без надання на це право.

Пом`якшуючих обставин судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд вважає за необхідне з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на якого накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2023 року.

Суддя: В.М. Буран