Справа № 201/9570/22
Провадження № 3/201/1909/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 квітня 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Дніпропетровській області Департамента патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 148770 від 15.11.2023р., 15.11.2023р. о 10 год. 45 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Телевезійна, 4А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування. Правопорушення вчинив повторно протягом року за ч. 4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.1(а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належними чином, шляхом направлення повістки поштовою кореспонденцією, а також електронних повісток.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Окрім того, суд звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

Отже, суд виконав всі можливі заходи для виклику ОСОБА_1 в судове засідання та враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суд, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, приходить наступників висновків.

Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Повторним відповідно до ст. 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Для утворення повторності і притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, останній повинен був бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2-4 ст. 126 КУпАП протягом року, а вже після цього, у випадку скоєння адміністративного правопорушення, - за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як вчинені повторно протягом року, проте матеріали не містять належних доказів того, що особа притягалася до адміністративної відповідальності.

Так, згідно із п. 3 розділу VII «Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, вчинені повторно» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853, у разі неможливості встановити повторність постанова в справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не виноситься, а складається повідомлення про адміністративне правопорушення, яке у п`ятиденний строк разом із наявними матеріалами справи (рапортом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та засобів, у тому числі тих, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, та іншими доказами) надсилається до підрозділу поліції за місцем проживання (перебування) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою здійснення перевірки на наявність повторності правопорушення та вжиття заходів щодо подальшого розгляду.

Після здійснення перевірки на наявність повторності правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.п. 4, 5 розділу VII Інструкції п оліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.

У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Водночас, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена на місці його вчинення, без належної перевірки притягнення особи до адміністративної відповідальності, без з`ясування наявності у діях складу повторності вчинення правопорушення.

Відповідної довідки про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення до матеріалів не долучено.

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2022р. справу було направлено для належного оформлення, оскільки у матеріалах справи відсутні були фактичні дані про існування постанови суду про обмеження у праві керування.

Після повернення справи до суду 11.04.2023р. до матеріалів було долучено Картку обліку адміністративного правопорушення.

Натомість надана Картка обліку адміністративного правопорушення (яка не містить відомостей про особу, яку її склала), у якій йдеться про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Ця картка не може бути прийняття судом до уваги, оскільки вона не оформлена у відповідності до вимог Інструкції та не містить інформацію про повторність правопорушення.

Як було вказано, повторним відповідно до ст. 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Втім притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не утворює повторність по відношенню до ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, взагалі не вказані відомості про те, на підставі чого (якого акта, постанови суду тощо) ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортним засобом.

До матеріалів не долучено жодної постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Разом з тим, як перевірено судом за даними Єдиного реєстру судових рішень, постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2021р. у справі № 204/7226/21 (провадження № 3/204/3325/21) визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст.130 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на 10 (один) рік, без конфіскації транспортного засобу.

Крім того, постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2021р. у справі 204/6117/21 (провадження № 3/204/2842/21) притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму у 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років

Відтак, не можливо встановити, яка саме постанова суду слугувала підставою для кваліфікації дій правопорушника за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, однак в доданій постанові відсутній запис, про набрання нею законної сили.

Відповідно до пункту 8 розділу 10 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015р. № 1000/5 копія документу набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Крім того, напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Відповідно до ст. 14 Положення «Про національну поліцію», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015р. за № 877, Національна поліція є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Відповідно до абзацу 13 п. 1.10. Глави 1 «Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України», управління документального забезпечення відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: засвідчує гербовою печаткою документи.

До матеріалів долучений витяг з бази «Армор» постанови серії БАВ № 274643 із печаткою «Відділ адміністративної практики» із підписом невідомої особи, без зазначення посади, прізвища ім`я та по-батькові.

У доданому витягу постанови із бази «Армор» відсутній відбиток гербової печатка, на вказано назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Відтак, суд не може узяти до уваги вказаний витяг із бази «Армор», оскільки він оформлений не у відповідності до вимоги Інструкції, а тому і не може слугувати підтвердженням повторності вчинення правопорушення. Слід вказати, що у вказаному витягу постанови також відсутнє посилання на відповідну постанову суду про обмеження у праві керування транспортним засобом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів встановлення уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Також, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд наголошує, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім того, згідно зі ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рапорт, складений співробітником поліції відповідно до ст. 251 КУпАП не має жодного доказового значення, а інших належних доказів, не надано.

Жодні пояснення від правопорушника не відібрано, свідки правопорушення відсутні.

Відповідно до пп. 4 п. 1 розділу II Інструкції № 1395 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

У протоколі вказано, що до нього додається відео 474360, але жодного відеозапису до протоколу не долучено, отже відсутній відеоматеріал, який містять інформацію про правопорушення.

За таких обставин, винність ОСОБА_1 , враховуючи приписи ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, суд вважає не доведеною.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.40-1, 156, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала законної сили:

Суддя Наумова О.С.