ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/1966/23

Пров. №3/766/2564/23

01.11.2023

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Черниш О.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а

До Херсонського міського суду Херсонської області із Управління патрульної поліції в Херсонській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №141545 за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно змісту протоколу суть правопорушення полягає в наступному: «16.07.2023 року 09:05 год у м. Херсоні по вул. Макарова, 153 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21103 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження медогляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що під час керування транспортним засобом, коли його зупинили поліцейські, у стані наркотичного сп`яніння не перебував, жодних ознак такого сп`яніння у нього не було. Проте поліцейський попросив закрити очі і відкривши їх, подивитися на поліцейського. А після вказаної процедури поліцейський почав наполегливо стверджувати, що він вбачає його в стані наркотичного сп`яніння, при цьому жодних конкретних ознак не називав, а зразу ж запитав чи згоден поїхати до медичного закладу на огляд на стан наркотичного сп`яніння. До медичного закладу їхати відмовився, оскільки для цього не було підстав, до того ж поспішав до лікарні. Вже вдома, побачив, що у протоколі зазначені ознаки нібито наркотичного сп`яніння, яких у нього не було, направлення до медичного закладу при складанні протоколу не видавали. Просив закрити провадження у справі.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надала заяву про закриття провадження у справі, в якій виклала доводи про відсутність складу та події адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУПАП відносно ОСОБА_1 , просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечення його представника, дослідивши додані до протоколу документи, оглянувши відеозапис, суддя прийшла до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний серед іншого з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідивши наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки(відеозапису), яка використовується при нагляді за використанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожньому руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей, а також іншими документами

Частина перша ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Згідно вказаної норми об`єктивною стороною адміністративного правопорушення є наявність одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного)

Пунктом 11 частини 1 статті 23 та пунктом1 частини 1 статті 35Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно статті 31 вказаного Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

При цьому відповідно до ч.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозаписів з нагрудної камери, зупинивши транспортний засіб і, наблизившись до водія автомобіля ВАЗ 21103 н.з. НОМЕР_1 , поліцейський не пояснює причину зупинки транспортного засобу, , що мало б бути обов`язковим у разі, якби мало місце законне зупинення авто за вимогою поліцейського, а запитує у водія «як справи» (9.11.20 відео) і зразу ж чомусь вимагає мобільний телефон для огляду, хоч в статті 31 Закону України «Про національну поліцію», якою визначено права поліцейського при зупинці транспортного засобу, такого права, як огляд індивідуальних засобів зв`язку, не передбачено. Незрозуміло яку обставину у мобільному телефоні ОСОБА_1 намагався з`ясувати поліцейський.

Після того, як поліцейський оглянув мобільний телефон ОСОБА_1 , він сідає в автомобіль і тривалий час розшукує якусь інформацію в планшеті (9.12.55), але в цей час ОСОБА_1 нічого не кажуть.

Після виконання зазначених «процедур», поліцейський, як вбачається з відеозапису, запропонував ОСОБА_1 закрити очі долонями та, відкривши їх, подивитися на нього, а не на світло. Адже саме реакцію зіниць очей на світло мав встановлювати поліцейський, а не на нього. До того, ж перед цим поліцейський не зафіксував «звуження чи дуже розширення зіниць ока». Адже саме за наявності таких ознак необхідно перевіряти реакцію на світло, а не реакцію очей на поліцейського.

Відповідно до частини 1 ст.266КУПАП, пункту 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008р. №1103 та пункту 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.20015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015року за №1413/27858 (далі Інструкції) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 розділу 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є : запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Для наркотичного сп`яніння це: наявність однієї чи кількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість реакції чи, навпаки, підвищена жвавість або рухливість, незв`язне мовлення; почервоніння обличчя чи неприродна блідість.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Наведене дає підстави стверджувати, що процедурі проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння має передувати виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 Інструкції. Тобто, підставою для проведення огляду на стан сп`яніння має бути не формальне посилання на наявність однієї чи декілька ознак із перелічених у п.3. Інструкції, а саме встановлення цих ознак у водія та їх фіксація у передбаченому законом порядку.

Проте, наявність у ОСОБА_1 , перелічених у протоколі про адміністративне правопорушення, ознак наркотичного сп`яніння, не підтверджується доданими до справи відеозаписами з бодікамери 141545.

Після виконання зазначених «процедур», поліцейський, як вбачається з відеозапису запропонував ОСОБА_1 закрити очі долонями та, відкривши їх, подивитися на нього, а не на світло.. До того, ж перед цим поліцейський не зафіксував «звуження чи дуже розширення зіниць ока». Адже саме за наявності таких ознак, необхідно перевіряти реакцію зіниць на світло, а не реакцію очей на поліцейського.

Щодо «вираженого тремтіння пальців рук», то з бодікамер не вбачається, щоб поліцейські фіксували цей факт. Щодо порушення мови, то, незважаючи на поганий звук відеозапису ця ознака не знаходить свого підтвердження.

У протоколі про адміністративне правопорушення ознаками наркотичного сп`яніння зазначені «звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови», а в направленні до медичного закладу ознаками наркотичного сп`яніння зазначені вже інші ознаки « звужені зіниці очей,, що не реагують на світло, неприродна блідність обличчя».

Зазначене свідчить про те, що поліцейський формально зазначив ознаки наркотичного сп`яніння, процитувавши їх із Інструкції, не зазначивши при цьому жодної конкретної ознаки до вказаної події при зупинці ОСОБА_1 .

Наведене дає підстави стверджувати, що процедурі огляду на стан наркотичного сп`яніння має бути не формальне посилання на наявність однієї чи декількох ознак із перелічених у п. 3 Інструкції, а саме встановлення цих ознак у водія та їх фіксація у передбаченому законодавством порядку. Натомість, наявність у ОСОБА_1 перелічених у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд водія з метою виявлення ознак сп`яніння не підтверджується доданими до справи відеозаписом із бодікамери 141545.

За відсутності ознак наркотичного сп`яніння подальше проведення огляду на стан сп`яніння вже само по собі є незаконним.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008 року, заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Оскільки матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, та законності його відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, то відсутня об`єктивна сторона правопорушення, а відповідно і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 245, 252, 280, п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и л а

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СуддяО. Л. Черниш