ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/667/23

Провадження № 3/568/396/23

22 травня 2023 р. м. Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши адміністративну справу, матеріали якої надійшли від Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учня ЗОШ №2 м.Броди, паспорт № НОМЕР_1 вид. 4620 від 06.11.2020 р. РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.2 ст.126, ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені)

встановив:

23 квітня 2023 року о 14 год. 15 хв. в с.Крупець Радивилівського району Рівненської області на а/д «Київ-Чоп» М-06 423 км. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_3 не маючи права керувати таким транспортним засобом, а саме не тримав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 А Правил дорожнього руху України та ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Крім того, 23 квітня 2023 року о 14 год. 15 хв. в с.Крупець Радивилівського району Рівненської області на а/д «Київ-Чоп» М-06 423 км. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «AUDI Q7» д.н.з. НОМЕР_3 перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш як на 20 км./год. А саме в населеному пункті Крупець позначеному дорожнім 5.49 550, рухався зі швидкістю 78 км./год. Швидкість руху вимірювався лазерним вимірювачем швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 серійний номер ТС 001147, чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України за що відповідальність передбаченач.1 ст.122 КУпАП.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2023 р. справи №568/667/23 (провадження по справі №3/568/396/23), №568/668/23 (провадження по справі №3/568/397/23) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.126, ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єднанні в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру справи №568/667/23 (провадження по справі №3/568/396/23).

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою визнав, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив обставини викладенні в протоколах про адміністративне правопорушення. Вказав, що не маючи посвідчення водія сів за кермо автомобіля. Окрім того ще й перевищив швидкість руху в населеному пункті. Просив суворо не карати.

Допитаний батько ОСОБА_2 суду підтвердив що передав право керування транспортним засобом синові який не отримав посвідчення водія.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача права керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Крім визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП його вина доведена протоколами про адміністративне правопорушення серія ААД №084023 від 23.04.2023 р. (а.с.2); серії ААД №084024 від 23.04.2023р. (а.с.9); DVD дисками (а.с.4, 10) та іншими дослідженими судом доказами.

З зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.2.1А Правил дорожнього руху України, а саме: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія. Згідно довідки Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 не отримав посвідчення водія. (а.с.3)

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протоколи, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Щодо визначення покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП, суд враховує, що положення Кодексу України про адміністративні правопорушення відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 є щире каяття у вчиненому. Обставин, які обтяжують його відповідальність, суд не встановив.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне призначити адміністративне стягнення з врахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ч.2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. 24, 34, 35, 36, 122, 126, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.О. Троцюк