Єдиний унікальний номер 725/9409/23
Номер провадження 3/725/3673/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 року м.Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Нестеренко Є.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла вiд Чернівецького районного управління поліції Головного Управління національної поліції в Чернівецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Херсонської області, українку, громадянку України, не працюючу, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу від 27.10.2023 року серія ВАД № 352001, ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків передбачених ст.150 СК України по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в наслідок чого останній 26.10.2023 року о 12 год. 30 перебуваючи у навчальному закладі гімназії №9, під час перерви вчинив словесний конфлікт із малолітнім ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП.

До початку судового засідання представник ОСОБА_4 подав заперечення на протокол, у якому зазначив, про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП з огляду на наступне. У протоколі не вказано місце вчинення правопорушення, протокол містить виправлення, що не допускається, у протоколі також не вказано, які саме батьківські обов`язки із передбачених ст. 150 СК України порушила ОСОБА_1 , не встановлено, ані об`єкт, ані об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення. У протоколі також відсутні відомості про роз`яснення ОСОБА_1 її прав передбачених ст. 268 КУпАП. Таким чином обставини зазначені у протоколі не підтвердженні відповідними доказами, а вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, до початку розгляду представник подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності його підзахисної, у якому зазначив, що підтримує подане раніше заперечення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення встановлені наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.184 КУпАП відповідальність осіб настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності .

Основною й обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу правопорушення є вина. Принцип, відповідно до якого відповідальність можлива лише при наявності вини, сформульований у Конституції України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Частина 1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей.

Отже, з аналізу змісту ч. 1 ст. 184 КУпАП вбачається, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Зміст наведеної норми дозволяє констатувати, що в силу її вимог особа може бути притягнута до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: 1) є батьком або матір`ю дитини чи іншою особою, яка їх замінює (далі - батьки); 2) ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей; 3) ухиляється від виконання вказаних обов`язків саме відносно неповнолітніх дітей.

Обов`язки батьків визначено в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Аналіз приписів Закону України "Про освіту" та Закону України "Про охорону дитинства" дозволяє дійти висновку, що під невиконанням обов`язків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності.

Окремо слід зазначити, що за змістом ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 N 3 під "не піклуванням про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя" слід вважати: - незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; - не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; - не надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; - не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; - не виявлення інтересу до її внутрішнього світу; - не створення умов для здобуття нею освіти. При цьому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом не встановлено, а матеріалами справи не підтверджено наявність вини в діях ОСОБА_1 , у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суть адміністративного правопорушення, конкретних обставин, винної поведінки останньої, її свідомого нехтування, які б вказували на невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини та не вказано, від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини, ухилилась остання, а тому відсутня суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП.

Таким чином обставини викладені у протоколі не підтверджуються доданими до протоколу доказами.

Суд також звертає увагу на те, що під час перебування дітей у закладі освіти, відповідальність за життя та здоров`я дітей покладається на керівника та інших працівників закладу. Це передбачено статтею 38 Закону «Про повну загальну середню освіту», статтею 54 Закону «Про освіту» та «Положенням про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти», затвердженим наказом Міністерства науки і освіти України № 1669 від 26.12.2017 року: «Керівник закладу освіти є відповідальним за створення безпечних умов освітнього процесу згідно із законодавством про охорону праці; «викладач, учитель, класовод, куратор групи, класний керівник, вихователь є відповідальним за збереження життя і здоров`я дітей.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що конфлікт між малолітніми ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 трапився у навчальному закладі гімназії №9 м. Чернівці, а тому саме на керівника та інших працівників закладу покладено обов`язок окрім інших і щодо недопущення подібних ситуацій під час проведення освітнього процесу не зважаючи на перерву між заняттями.

Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Оцінивши надані в цій справі докази, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, що відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 9, 184, 247, 266, 283, 287 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Є. В. Нестеренко