ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі

судді Лутая А.М., за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Володимирського РВП ГУНП у Волинській області В.Кліменчука, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працює інженером ТОВ «Володимирбрук»,

ВСТАНОВИВ:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 072989, складеного поліцейським СРПП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Яцків Ю.Ю., 26 серпня 2023 року о 22 год. 30 хв., на вул. Дружби у с. П`ятидні Володимирського району Волинської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ауді Q7», р.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав. Пояснив, що 26.08.2023, приблизно о 22 год 30 хв, він у своєму автомобілі марки «Ауді Q7», р.н.з. НОМЕР_1 , стояв на узбіччі, а саме на траві, у с. П`ятидні Володимирського району Волинської області, в напрямку руху на м. Володимир на своїй смузі руху, і розмовляв по телефону. Окрім нього в автомобіль знаходився ОСОБА_2 , з яким вони разом працюють. У цей момент він відчув, як якийсь автомобіль проїхав на дуже близькій відстані від його авто, так, що його автомобіль аж сколихнувся і з його рук випав телефон. При цьому жодного контакту між автомобілями не було. Він вийшов з автомобіля і побачив, що інший транспортний засіб зупинився приблизно метрів за 15 від його. Оглянувши свій автомобіль, він ніяких пошкоджень на ньому не побачив. Тоді він підійшов до водія іншого автомобіля, який сидів в авто та зробив йому зауваження з приводу того, як він їздить. Ніякої мови між ними щодо того, щоб викликати поліцію, відшкодовувати якісь збитки чи ще щось таке, не було. На тому вони й роз`їхалися. Як з`явилися на автомобілі потерпілого пошкодження, які зазначені у схемі ДТП, він не може пояснити, оскільки на його автомобілі пошкодження відсутні.

Потерпілий ОСОБА_3 , допитаний як свідок, у суді пояснив, що 26.08.2023 у темну пору доби він керував автомобілем «Хюндай», д.н.з НОМЕР_2 у с. П`ятидні Володимирського району Волинської області. В автомобілі також була його знайома ОСОБА_4 . Під час руху автомобіля він побачив, що на узбіччі по вул. Дружби стоїть автомобіль «Ауді Q7» з увімкненим дальнім світлом, яке його засліпило. Коли він проїжджав поруч з ним, то цей автомобіль почав рух і в`їхав в його автомобіль, а саме в його заднє ліве крило і в бампер лівого боку, після чого обидва автомобілі зупинилися на місці зіткнення. Він вийшов з автомобіля через задні пасажирські двері, бо автомобілі стояли близько один біля одного, так що дверей з боку водія він відчинити не зміг. Водій автомобіля «Ауді Q7» не вийшов з транспортного засобу, а лише відкрив вікно. Зазначив, що на його запитання «Як будемо це все вирішувати?», водій «Ауді Q7» нічого не відповів, зачинив вікно і почав рух. Рухатися він почав не вивертаючи керма, зачіпаючи і шкрябаючи його автомобіль.

Інспектор СРПП ОСОБА_5 , допитаний як свідок, суду пояснив, що 26.08.2023 року на службу 102 надійшло повідомлення про ДТП у с. П`ятидні Володимирського району. Коли він приїхав на місце події, то винуватця пригоди на місці не було, був лише потерпілий. Ним була складена схема ДТП. Пізніше він по базі з`ясував, де живе власник автомобіля «Ауді Q7» р.н.з. НОМЕР_1 , їздив до нього додому, розмовляв з ним, оглядав його автомобіль, на якому були незначні пошкодження у вигляді подряпин на диску переднього лівого колеса і на лівих задніх дверцятах. Вказані пошкодження ним не були зафіксовані на схемі ДТП, оскільки винуватиць покинув місце ДТП. Також зазначив, що в автомобілі ОСОБА_3 була дівчина, яка сказала, що вона поспішає, а тому її не було опитано.

Свідок ОСОБА_4 , яка згідно показань ОСОБА_3 26.08.2023, під час ДТП, знаходилася в його автомобілі, у суді дала пояснення, аналогічні поясненням потерпілого ОСОБА_3 , та додатково зауважила, що після зіткнення їх автомобіль залишався на місці зіткнення. Автомобіль «Ауді» зупинився на короткий час, вони почали розмовляти з його водієм, але він не захотів їх слухати і продовжив рух, під час якого ще більше пошкодив автомобіль ОСОБА_3 . Це відбулося дуже швидко, але вони встигли сфотографувати номерні знаки автомобіля «Ауді».

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що у ввечері 26.08.2023 разом з ОСОБА_1 вони поверталися з с. П`ятидні Володимирського району автомобілем «Ауді». До ОСОБА_1 хтось зателефонував і він зупинився, щоб поговорити. У цей момент якийсь автомобіль проїхав на дуже близькій відстані від їхнього автомобіля, від чого автомобіль сколихнуло. Водій ОСОБА_1 вийшов з автомобіля і пішов до того автомобіля, який проїжджав мимо, та зупинився на відстані 10-20 метрів від місця події. За кілька хвилин ОСОБА_1 повернувся і повідомив, що все добре, ніяких пошкоджень немає, і вони поїхали у м.Володимир.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 124 КУпАП, за якою стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 13.1 ПДР, який згідно протоколу порушив ОСОБА_1 , водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення органом поліції надані наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 072989 від 29.08.2023 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Потерпілим від правопорушення є ОСОБА_3 ;

- схема місця ДТП, згідно якої автомобіль «Хюндай», д.н.з НОМЕР_2 отримав наступні пошкодження: деформовані задні праві двері, заднє праве крило, задній бампер.

- письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які є аналогічними тим поясненням, які вони надали в суді.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає необхідним зазначити таке.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, на який саме транспортний засіб та під чиїм керуванням скоїв наїзд ОСОБА_1 . Окрім того, у протоколі не зазначені свідки даної події, хоча з пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вбачається, що свідки події були.

Крім того, у схемі місця ДТП вказано, що на автомобілі «Хюндай» деформовані задні праві двері, заднє праве крило, що суперечить обставинам дорожньо-транспортної події та поясненням самого потерпілого ОСОБА_3 щодо наявних на його автомобілі пошкоджень.

В той же час, наявність на автомобілі «Ауді Q7», р.н.з. НОМЕР_1 , пошкоджень внаслідок ДТП, не підтверджується жодним доказом.

Показання ОСОБА_1 та свідка з його сторони ОСОБА_2 , а також показання потерпілого ОСОБА_3 та свідка зі сторони потерпілого ОСОБА_4 , надані ними в суді, не підтверджуються об`єктивними доказами, а тому суд не може прийняти їх до уваги, оскільки обидві сторони є зацікавленими в результатах розгляду справи.

З урахуванням наведеного суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття законного та обґрунтованого рішення, дійшов висновку, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження подія адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а також вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один з найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від14.02.2008р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Судова практика свідчить, що у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст.251 КУпАП).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд вважає, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. ст. 283,284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Суддя А.М. Лутай