Справа № 550/1321/23
Провадження № 3/550/636/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року смт. Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Хоменко Д.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, освіта середня, незаміжньої, раніше протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП притягувалася 28.09.2023

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №282497 11.10.2023 ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо виховання своїх чотирьох дітей ОСОБА_2 , 2008 р.н., ОСОБА_3 , 2007 р.н., ОСОБА_4 , 2014 р.н., ОСОБА_5 , 2012 р.н., які в період часу з 01.09.2023 по 11.10.2023 не приступили до навчання в Варварівському спеціалізованому закладі, чим порушила вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву в якій правопорушення не визнає, вказує на технічну неможливість проведення навчання дітей.

Згідно положень ст. 268 КУпАП інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, у зв`язку з чим суддя вважає за можливе розглядати справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Як вбачається з вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення 11.10.2023 ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо виховання своїх чотирьох дітей ОСОБА_2 , 2008 р.н., ОСОБА_3 , 2007 р.н., ОСОБА_4 , 2014 р.н., ОСОБА_5 , 2012 р.н., які в період часу з 01.09.2023 по 11.10.2023 не приступили до навчання в Варварівському спеціалізованому закладі, чим порушила вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 184 КУпАП.

При цьому матеріали справи не містять доказів, що мати ОСОБА_1 дійсно ухилилася щодо виховання своїх дітей щодо відвідування останніми навчальних занять.

Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення та лист начального закладу не є беззаперечним доказом ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків по відношенню до виховання дітей, оскільки відсутні інші докази, які підтверджують, що мати дійсно не вжила заходів щодо забезпечення проведення навчальних занять своїми дітьми.

В свою чергу, зміст зазначеного листа навчального закладу по суті лише підтверджує те, що діти у вказаний час не приступили до навчання протягом певного часу. При цьому відсутня інформація щодо причин та умов, які спричинили зазначену ситуацію.

Водночас суддя зазначає, що наявні в матеріалах справи докази по своїй суті підтверджують лише оцінку потреб родини, що не спростовується судом, однак дані документи, в свою чергу, не підтверджують факт ухилення матері від виконання обов`язків стосовно відвідування дітьми навчального закладу.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п.161, Series A заява № 25).

Слід відзначити, що відповідно до ст.62 Конституції України звинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви про винність особи трактуються на його користь.

Інші докази, які підтверджували б вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не можуть бути розцінені як ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо належного виховання своїх неповнолітніх дітей, а тому в її діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.247, 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.Є. Хоменко