Справа № 163/3021/20 Провадження №33/802/725/23 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., представника митного органу Пойди Г.І. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду від 12 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , директора ТОВ "ТСП", РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, провадження в справі за протоколом про порушення митних правил №0578/20500/20 закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, ч.3 ст.467 МК за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків для накладення стягнення.

Вилучені за цим протоколом підручники для вивчення іноземних мов, підручники для вивчення іноземних мов в наборах (підручник, CD або DVD диск), диски із записами уроків, набори плакатів та наглядних карток (інша друкована продукція, допоміжний учбовий матеріал), словники в асортименті в кількості 47085 штук, вагою 15990,799 кг нетто, передано Волинській митниці для вирішення питання про їх долю в порядку ст.243 МК України.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці витрати по справі на зберігання товарів в розмірі 232841 (двісті тридцять дві тисячі вісімсот сорок одна) гривня 02 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він як керівник директор ТОВ "ТСП" вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, при таких обставинах.

17 червня 2020 року в зону митного контролю митного поста "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби на в`їзд в Україну з Республіки Польща прибув вантажний транспортний засіб з номерними знаками НОМЕР_2 / НОМЕР_3 .

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 до митного контролю подав Carnet TIR № VX82961148, CMR № 76, інвойси № 163479601, № 163479694 відповідно до договору № ОІОП-19 разом з митною декларацією типу ЕЕ № UA100000/2020/864770.

Згідно з цими товарно-супровідними документами від британської компанії "Oxford University Press" в адресу ТОВ "ТСП" (місто Київ) перевозився вантаж "підручники для вивчення іноземних мов, підручники для вивчення іноземних мов в наборах, диски із записами уроків, набори плакатів та наглядних карток, словники в асортименті" загальною вагою 15990,799 кг нетто та вартістю 55 941,96 фунтів стерлінгів або 1 893 215,78 гривні.

Під час митного огляду безпосередньо у вантажних місцях з переміщуваним товаром було виявлено рахунки-фактури з № 163479601, № 163479694, де вартість переміщуваного товару вказана в загальній сумі 1 093 966,68 фунтів стерлінгів або 37 022 567,37 гривні.

Таким чином, ОСОБА_1 як директора ТОВ "ТСП" вчинив дії, спрямовані на переміщення цих товарів з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу документів, що в частині цих товарів містили неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару, тобто правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, оскільки під час розгляду справи, суддя не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що порушено норми процесуального права, оскільки справа розглянута у його відсутності. Зазначає, що протокол про порушення ним митних правил згідно постанови суду від 18.02.2021 був переданий для приєднання до кримінального провадження, а відтак він відповідно до ст. 61 Конституції України не може бути двічі притягнений до відповідальності. Також висновок суду щодо стягнення з нього витрат на зберігання товарів не ґрунтується на вимогах закону, оскільки 21.07.2023 закрито кримінальне провадження та 14.08.2023 скасовано арешт на вилучений товар, тому відповідно до ч. 1 ст. 123 КПК України ці витрати здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Вважає, що акт проведення митного огляду транспортного засобу та вилучення є недопустимими доказами, оскільки вилучались без участі водія, понятих, відео та фото фіксації, рахунок фактура не має належного перекладу, як і інвойс. Визнання його винним та одночасно закриття провадження у справі є взаємовиключними поняттями. Суд вийшов за межі своїх повноважень передавши митниці вилучений товар для вирішення питання про його долю. Товар втратив свою вартість, оскільки з часу вилучення пройшло 3 роки 4 місяці. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про прийняте рішення дізнався з ЄДРСР 26.10.2023.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, даних про отримання ним копії постанови матеріали справи не містять, тому строк апеляційного оскарження постанови йому необхідно поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку представника митниці, яка заперечувала апеляцію, суддя приходить до наступного висновку.

Перш за все, розгляд справ за відсутності ОСОБА_1 судом першої інстанції був проведений з дотриманням вимог процесуального закону з врахуванням заяви в.о. директора ПП «ТСП» Рошкян С. (том 2 а.с. 5), а тому посилання в апеляційній скарзі фактично про порушення права на захист є безпідставними. Більш того і в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду з заявою про неможливість явки в судове засідання у зв`язку з перебуванням з квітня 2022 року в лавах Збройних Сил України.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України вказаних вимог закону дотримався не в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Так винуватість ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про порушення митних правил, митною декларацією типу ЕЕ № UA100000/2020/864770, товарно-супровідними документами (Carnet TIR № VX82961148, CMR № 76, інвойси № 163479601, № 163479694), контрольним талоном серії КВІ номер №764555, письмових пояснень ОСОБА_2 , актом про проведення митного огляду транспортного засобу, актом вилучення, повідомленням Волинської митниці ДЕРЖМИТСЛУЖБИ, службовою запискою, розрахунком сум митних платежів, постановою про закриття кримінального провадження від 21 липня 2023 року

Вартість переміщуваних товарів згідно з інвойсами № 163479601, № 163479694 становить 55 941,96 фунтів стерлінгів.

З акту від 17 червня 2020 року вбачається вилучення інспектором інвойсів з вартістю товарів в 1 093 966,68 фунтів стерлінгів.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Отже факт подання митному органу документів, що в частині цих товарів містили неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару, очевидний.

Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, та поклав в основу обвинувачення, суддя знаходить доводи скаржника про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, безпідставними.

Разом з тим, з огляду на положення п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення обґрунтовано закрито судом.

Згідно ч. 3 ст. 243 МК України якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати митного органу на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.

А відтак вирішення питання про долю вилучених товарів відповідає вимогах закону.

Тоді, як з огляду на закриття 21.07.2023 кримінального провадження №0000035 від 15.07.2020, доводи апеляційної скарги щодо порушення ст. 61 Конституції України, не ґрунтуються на вимогах закону.

Разом з тим, відповідно до ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки, постановою Любомльського районного суду від 12.10.2023 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, провадження в справі за протоколом про порушення митних правил №0578/20500/20 закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, ч.3 ст.467 МК за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків для накладення стягнення, тому, відповідно до вимог ст. 520 МК України, стягнення витрат по справі на зберігання товарів та судового збору з останнього підлягає виключення з постанови судді.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Виходячи з наведеного, з огляду на те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_1 витрати по справі на зберігання товарів та судовий збір, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу, змінюючи постанову судді першої інстанції.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду від 12 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Любомльського районного суду від 12 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 змінити.

Виключити з постанови судді Любомльського районного суду від 12 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 стягнення з останнього витрат по справі на зберігання товарів в розмірі 232841 (двісті тридцять дві тисячі вісімсот сорок одна) гривня 02 копійки та в користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду О.М. Клок