Справа № 214/7181/22
П О С Т А Н О В А
Іменем України

23 березня 2023 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , солдат, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

за участю:

захисника - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2022 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №421215 від 04.12.2022 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вищевказаного протоколу, 04.12.2022 року о 00-27 годині в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, по вул. Спаська, біля будинку №13, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Cruze д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, жвавість ходи і мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження повного медичного огляду на встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Факт руху зафіксовано на відеореєстратор Ксаомі, спілкування на бодікамери 475605, 475600.

Захисник ОСОБА_2 звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просив закрити провадження щодо ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вказаного клопотання ОСОБА_2 зазначив, що з боку працівників поліції на ОСОБА_1 здійснювався морально-психологічний тиск, їх дії були направлені включно на спонукання останнього до вчинення адміністративного правопорушення. Натомість, захисник стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, але поліцейськими не вчинено будь-яких дій, щоб супроводити його до медичного закладу. Також, захисник звертає увагу, що запис з нагрудного відеореєстратора переривається через те, що поліцейський знімає його з себе та кладе в автомобіль. За той час, коли відеозапис не вівся, співробітник поліції всіляко натякав на те, що ОСОБА_1 краще відмовитися від проходження огляду, оскільки, у разі, якщо він погодиться, це призведе до вилучення у нього посвідчення водія. Тобто, на думку захисника, дії працівників поліції були направлені на спонукання вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. У зв`язку з викладеним, захисник просив провадження по справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення захисника, вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Так, в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд останнього з метою виявлення стану сп`яніння, рапорт працівника поліції та відеозапис подій 04.12.2022 року.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші відомості, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи. В підтвердження вини ОСОБА_1 суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, який не може бути беззаперечним доказом факту відмови від проходження медичного огляду водія на визначення стану наркотичного сп`яніння.
Окрім того, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а сам факт визнання особою вини у його скоєнні, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів. Отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду не може бути однозначно підтвердженим доданим до протоколу рапортом поліцейського.
Окремо, суд звертає увагу на надані відеозаписи з бодікамер працівників поліції, використання яких передбачено ст.40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року №1026 (далі - Інструкція), що були досліджені у судовому засіданні.
Так, відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
У ст.40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
До того ж, у п.п.1 п.2 Розділу І Інструкції передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Таки чином, аналізуючи приведені вище нормативно-правові акти, можна прийти до висновку, що якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, слідує, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а.
Так, під час вивчення доданого до матеріалів справи відеозапису, судом встановлено, що він не є безперервним. На диску міститься сім відеофайлів, які перериваються і по яких неможливо відновити всі обставини подій 04.12.2022 року.
Перший відеозапис триває з 00-26 години по 00-38 годину, в цей час відбувається розмова між працівником поліції та ОСОБА_1 , під час якої останньому було запропоновано пройти медичний огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння, але він замислився та не зміг однозначно відповісти на пропозицію поліцейського. Після цього, о 00-31 годині, інспектор знімає з себе відеореєстратор та передає іншому інспектору, який, в свою чергу, кладе його на сидіння службового автомобіля, решту часу відбувається зйомка салону автомобіля до 00-38 години (clip-0, clip-4).
Другий відеозапис триває з 00-38 години по 00-43 годину. На цьому відео зафіксовано, як о 00-39 годині інспектор знову одягає на себе відеореєстратор та починається зйомка. На запису зафіксовано, як інспектор повторно пропонує пройти ОСОБА_1 медичний огляд на стан сп`яніння, на що останній висловлює свою категоричну відмову (clip-1, clip-5).
Третій та четвертий відеозаписи тривають з 00-43 години по 00-47 годину та з 01-16 години по 01-23 годину, відповідно, на яких не зафіксовано будь-яких суттєвих обставин, які могли би вплинути на вирішення питання про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. До того ж, між вказаними відеозаписами наявний великий проміжок часу, який жодним чином не фіксувався, тобто з 00-47 години по 01-16 годину, тобто 29 хвилин (clip-2, clip-3, clip-6).
Всі встановлені обставини дають суду достатні підстави на об`єктивний сумнів щодо добровільної відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні дані про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, як того вимагає ч.1 ст. 266 КУпАП, тому виникають обґрунтовані сумніви щодо неупередженості патрульного поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з непослідовних дій уповноваженої посадової особи, яка не відсторонила водія від керування, всупереч складеному відносно нього протоколу.
При цьому, суд не приймає до уваги дії працівника поліції зафіксовані на бодікамеру, під час яких він усно повідомив ОСОБА_1 про те, що останній відсторонений від керування транспортним засобом, оскільки, після такого повідомлення, інспектор сів за кермо службового автомобіля та покинув місце подій, залишивши ОСОБА_1 наодинці біля транспортного засобу, жодним чином не проконтролювавши, щоб останній не сів за кермо та не продовжив рух.
Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння не знайшли свого підтвердження належними доказами.
Отже, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №421215 від 04.12.2022 року оцінка правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, що встановлені в судовому засіданні та підтверджені матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи викладене вище, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.33-35, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя А.В. Ткаченко