Справа № 278/848/23
Номер провадження 3/278/739/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2023 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Мокрецький В.І., за участю адвоката Сінченка А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Одинадцятого лютого 2023 року о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_1 по вул. Перемоги, 18 у смт Новогуйвинське, Житомирського району керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, незв`язна мова, та у порушення вимог п. 2.5 ПДР від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, при цьому порушуючи п. 13.1 цих Правил не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд на припаркований автомобіль «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що не керував автомобілем «Volkswagen Passat», а за кермом перебував його брат ОСОБА_2 , який і вчинив дану ДТП. Пояснення працівникам поліції про те, що він керував згаданим автомобілем та вчинив ДТП надав, бо був сильно п`яний та у зв`язку з тим, що посварився з братом, який після аварії пішов з місця пригоди.

Адвокат Сінченко А.О. підтримав доводи правопорушника, просив визнати відео недопустимим доказом у зв`язку з порушенням безперервності його запису та закрити провадження у справі через відсутність належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 автомобілем.

Свідок ОСОБА_3 , брат порушника, пояснив, що він керував автомобілем «Volkswagen Passat» та під час паркування наїхав на автомобіль «Hyundai Getz». Через те, що брат ОСОБА_4 мав безпосередньо вирішити питання з власником пошкодженого автомобіля, він пішов додому.

Власниця автомобіля «Hyundai Getz» ОСОБА_5 вказала, що не була свідком ДТП, однак пояснила, що близько 23 години їй зателефонували сусіди і повідомили, що її автомобіль вдарив ОСОБА_6 , хто саме з братів чи ОСОБА_4 чи ОСОБА_7 не сказали. Вона вийшла на вулицю і побачила працівників поліції та Андрія. Дмитра на місці події не бачила.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідування доводиться відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (диск №3 відеофайл №3 починаючи з 3 хв 40 с) з якого чітко вбачається, що на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти освідування як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest», так і у найближчому медичному закладі порушник мовчав та своєю поведінкою всіляко намагався уникнути прямої відповіді, такі дії останнього суд розцінює як відмову від медичного огляду згідно чинного законодавства та порушення ним п. 2.5 ПДР, що узгоджується з актом огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, факт порушення правил дорожнього руху, внаслідок якого ОСОБА_1 здійснив дорожнього транспортну пригоду доводиться матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненнями останнього, які містяться на окремому аркуші від 11.02.2023, поясненнями ОСОБА_5 від 11.02.2023 та схемою ДТП на якій зафіксовані об`єкти та обставини даної ДТП, а також локалізація пошкоджень транспортних засобів, з яких убачається, що ОСОБА_1 порушив п. 13.1 ПДР, а саме здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Hyundai Getz».

Пояснення правопорушника та його брата ОСОБА_8 про те, що за кермом перебував останній спростовуються згаданим відеозаписом, де на диску під номером №1 на першому відеофайлі о 14 хв 35 с та на другому відеофайлі починаючи з 40 с до 1 хв 15 с зафіксовано, як ОСОБА_9 пояснює поліціанту, що він під час паркування відволікся та наїхав на автомобіль «Hyundai Getz», що узгоджується з його письмовими поясненнями про те, що саме він за вказаних у протоколі обставин керував автомобілем та вчинив ДТП.

Таким чином, твердження свідка ОСОБА_3 та порушника про те, що останній не керував автомобілем, не знайшли свого підтвердження у суді.

У свою чергу, суд розцінює показання правопорушника та його брата, як намагання уникнути адміністративного стягнення за вчинене ОСОБА_1 правопорушення.

Окрім того, суд не вважає ґрунтовними доводи захисту про порушення працівниками поліції п. 3.5 Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів про них», щодо безперервності зйомки з використанням нагрудної камери поліцейського, оскільки вказане відео є безперервним та логічним за змістом.

З огляду на викладене, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд дійшов переконання, що у діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та за ст. 124 КУпАП, а саме порушення останнім правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, кількість епізодів та призначає покарання з врахуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Керуючись ст.ст. 36, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити на підставі ст. 36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення у виді 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

Строк пред`явлення до примусового виконання в межах трьох місяців.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом 10 днів з моменту винесення.

Копію даної постанови протягом трьох днів направити особі, щодо якої її винесено.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, визначений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом.

Суддя: