Справа № 357/2276/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2023 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого інспектором по благоустрою села, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 11.07.1997 МВ № 1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, 26.05.2022 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 975023, 20.02.2023 близько 20:30 год по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив умисно сварку зі своєю дружиною ОСОБА_2 , в ході якої словесно ображав її, чим принижував її честь і гідність, погрожував фізичною розправою та умисно бив у груди та по рукам, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 20.02.2023 о 19:30 год він повернувся додому у стані алкогольного сп`яніння. Йому потрібно було зарядити мобільний телефон, однак зарядний пристрій взяла старша дочка його дружини. Він пішов до її кімнати, щоб його забрати і між ним та дружиною виник конфлікт. Він дружину не бив, вони лише штовхалися між собою, в результаті чого, його виштовхали з квартири до ліфту. Дружина викликала працівників поліції. Коли вони приїхали, просила виписати тимчасовий припис, однак їй відмовили в цьому. Після вказаної події його не було дома три дні. Квартира, в якій сталася подія належить йому та попередній дружині з дітьми, які на даний час проживають за кордоном. Зазначає, що він починає випивати і сваритися із дружиною тому, що їй постійно телефонують і пишуть якісь чоловіки, в зв`язку з чим вона не дає дивитися йому свого телефону. Насильства відносно дружини він не вчиняв, в черговий раз між ними виникла сварка на побутовому рівні під час якої вони один одного ображали. Він написав заяву в поліцію про притягнення дружини до відповідальності, а дружина написала заяву про притягнення його до відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що близько чотирьох років між чоловіком та нею відбуваються сварки з приводу зловживання її чоловіком спиртним. Коли він вип`є, то стає не контрольованим, ображає її нецензурними словами та принижує, вона терпить, але потім не витримує і зривається, починає також з ним сваритися. 20.02.2023 вона з чоловіком з 09:00 год до 15:00 год вирішували його особисті питання з приводу лікування від алкоголю, питання з його роботою, проте в цей час він десь напився. Коли ввечері чоловік повернувся додому, хотів зарядити телефон, але його зарядний пристрій взяла донька, яка сказала, що через годину його поверне, однак це йому не сподобалося і чоловік розпочав сварку, під час якої вони ображали один одного, чоловік простягував руки, а вона як могла, так і захищалася. Після цього вона не витримала, щоб захистити себе та своїх дітей, викликала працівників поліції. Такою своєю поведінкою чоловік завдає їй психологічних страждань. У неї для проживання є будинок в селі, який вона отримала у спадок після своїх батьків, однак на даний час там немає умов для проживання дітей. На даний чоловік веде тверезий спосіб життя, тому конфліктів у них не виникає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення тих самих дій, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. (Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає в разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення).

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є подружжям. 20.02.2023 між ними, на ґрунті того, що ОСОБА_1 прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння та з приводу побутових питань, виникла сімейна сварка під час якої вони один одного ображали та штовхали.

З протоколу та доданих доказів вбачається, що його складено у зв`язку зі сваркою в сім`ї, а не у зв`язку з вчиненням насильства в сім`ї з боку ОСОБА_1 , тоді як вчинення насильства в сім`ї передбачає активні дії однієї особи по відношенню до іншої. Взаємні образи під час сварки не можуть носити характер психологічного насильства.

Таким чином відповідно до змісту протоколу про адмінправопорушення та встановлених обставин справи має місце звичайна сімейна сварка, яка за своєю суттю не охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за яке особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Крім того, суддя зазначає, що обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є вчинення дій внаслідок яких особі могла бути чи була нанесена шкода психічному здоров`ю потерпілого, в даному випадку ОСОБА_2 .

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

При цьому, конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов 'язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Окрім того, фабула адміністративного правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню, тобто вказана фабула не відповідає диспозиції ст. 173-2 ч 2 КУпАП

Звідси, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.173-2 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 221, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284КУпАП та відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті7та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяТетяна КЛЕПА