П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2023 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла з ВП №1 Ужгородський РУП ГУНП в Закарпатській області відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №045305від 01.03.2023, вбачається що 01.03.2023 о 00.01 год. с. Сюрте, автодорога Київ-Чоп, водій ОСОБА_1 ,керуючи Мерседес , д.н.з. НОМЕР_1 відносно якого встановлено тимчасово обмеження у праві керування транспортним засобом постановою від 23.06.2021 ВП 65888642, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомляв. Слід вказати на те, що на його адресу судом надсилалися повістки, а також інформація про розгляд справи міститься на офіційному веб-сайті Судова влада України, на сторінці Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за посиланням: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/, а також шляхом направлення електронних повісток у формі sms повідомлень на його мобільний номер телефону.

Відповідно до ч. 1ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зволікання з розглядом справи про адміністративне правопорушення може призвести до уникнення особи, відносно якої складено протокол, від відповідальності, яка має настати у разі, якщо буде встановлено у її діях наявність складу адміністративного правопорушення.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 126 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суддя не знаходить підстав для відкладення розгляду справи, оскільки справа неодноразово відкладалась за клопотаннями захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку необхідність повернення матеріалів справи для доопрацювання:

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя, дослідивши матеріали, встановив, що в якості доказу вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, не долучено відповідних доказів.

Так, зі змісту постанови вбачається, що відносно ОСОБА_1 , встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом постановою від 23.06.2021 ВП 65888642, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 126 КУпАП.

Разом із тим, до матеріалів справи додано постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортного засобу ВП 28842874 від 22.03.2018, згідно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, постанови від 23.06.2021 ВП 65888642 відносно ОСОБА_1 , до матеріалів справи не додано також.

Так, положеннями ч.3 ст.126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином доказів, які б свідчили про наявність постанов щодо встановлення відносно водія ОСОБА_1 , тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, про які йдеться у фабулі протоколу, в матеріалах справи відсутні, що унеможливлює розгляд адміністративного матеріалу на підставі наявних доказів. Під час доопрацювання необхідно підтвердити, що відносно ОСОБА_1 , існуєобмеження та, що він знав, що йому направлялась копія постанови державного виконавця про його обмеження у праві керування транспортними засобами, що він її отримав, або зміст даної постанови було доведено до його відома. При необхідності опитати свідків, які можуть це підтвердити.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд України в п. 24 Постанови пленуму від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Крім того, вказані матеріали направлені для розгляду по сутті до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Відповідно до частини 2 статті 276 КУПАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП направити до ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, для доопрацювання та належного оформлення.

Крім того, суд роз`яснює, що належне виконання обов`язку щодо підготовки матеріалів адміністративної справи та необхідність їх доопрацювання необхідно провести в межах можливого строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 256, 268, 277, 278, 283, 284 КУпАП, судя,-

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи за протоколом серії ААБ №045305 від 01.03.2023, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП, направити до ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, для доопрацювання та належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош