Справа № 308/5910/21
П О С Т А Н О В А

16 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі судді Фазикош Г. В. розглянувши клопотання адвоката Йосипчука Олега Володимировича, що діє від імені ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 23 грудня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 23 грудня 2022 року громадянина України ОСОБА_1 визнано винним в порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, що складає 57 995,05 грн. з конфіскацією цих товарів, а саме: каміння бурштину (не вилучалася у зв`язку з відсутністю) 11,088 кг, загальною вартістю 57 995,05 грн. конфіскувати в дохід держави.

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до постанови, - 14 квітня 2021 року, на запит Закарпатської митниці Держмитслужби від 13.01.21 №7.7-08-1/7.7-20/27/172, з митної адміністрації Угорщини отриманий лист-відповідь від 12.04.2021 №VF/2021/NAV KI, щодо виявлення митними органами Угорщини 16.07.2020 року прихованих від митного контролю каміння бурштину.

Вищезазначеним листом Закарпатську митницю Держмитслужби проінформовано про те, що 27.10.2020 року о 05:12 год. (центрально європейського часу) на митний пост «Захонь» прибув автомобіль марки «Toyota Cruiser» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , номер закордонного паспорту: НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 .

В ході проведення поглибленого митного огляду транспортного засобу, у багажному відсіку серед чохлів для риболовних речей, у поліетиленових пакетах були виявлені приховані каміння, схожі на бурштин, вагою 11,088 кг, вартісю 632 016 форинтів, що згідно курсу НБУ станом на на 27.10.2020 року складало 57 995,05 грн.

В ході проведення перевірочних заходів, в тому числі з використанням інформації, що міститься у базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ встановлено, що 27.10.2020 року о 05 год. 10 хв. за київським часом в зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби, на ділянку «виїзд з України» пасажирського напрямку по смузі руху «зелений коридор» прибув легковий автомобіль марки «Toyota Cruiser» р.н.з. НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт НОМЕР_4 .

Після проходження митного контролю 27.10.2020 року о 05 год. 11 хв. вищевказаний транспортний засіб виїхав із зони митного контролю за кордон в напрямку пункту пропуску Захонь (Угорщина).

Згідно з Законом України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних матеріалів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» (Закон №637/97-ВР від 18 листопада 1997 року зі змінами та доповненнями) терміни та поняття вживаються у такому значенні: дорогоцінне каміння органогенного утворення - перли бурштин в сировині , необробленому та обробленому вигляді.

Ввезення в Україну і вивезення з України дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння та виробів з них провадяться суб`єктами господарювання та фізичними особами у порядку та на умовах, визначених законодавчими актами України (пункт 1 статті 13 Закону №637/97-ВР від 18 листопада 1997 року зі змінами та доповненнями).

Порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №448. Цим Порядком передбачено, що вивезення (пересилання) за межі митної території України дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них з метою їх відчуження здійснюється у разі, коли сумарна фактурна вартість дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та виробів з них:

не перевищує суму, еквівалентну 10000 євро (крім заборонених до вивезення за межі митної території України), шляхом вчинення дій, усного або за бажанням власника таких товарів чи на вимогу посадової особи митного органу письмового декларування;

перевищує суму, еквівалентну 10000 євро (крім дорогоцінних металів, заборонених до вивезення за межі митної території України, та особистих речей), - на умовах поміщення товарів у митний режим експорту.

Від надання пояснення щодо факту переміщення через митний кордон України каміння бурштину гр. ОСОБА_1 відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України товар-каміння бурштину загальною вагою 11,088 кг, загальною вартістю 57 995,05 грн. з приховуванням від митного контролю, шляхом використання засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Йосипчук О. В. (діє від імені ОСОБА_1 ) подав апеляційну скаргу. Апелянт вказує на незаконність винесеної постанови, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення. Одночасно апелянт порушує питання про поновлення пропущеного строку. Клопотання про поновлення строку мотивує тим, що він не був присутній у судовому засіданні під час розгляду даної справи, копію постанови отримав тільки 31 січня 2023 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, виходячи з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Як вбачається з матеріалів справи, - постанова судді винесена 23 грудня 2022 року, а отже останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 02 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу подано 10 лютого 2023 року (згідно штампу Ужгородського міськрайонного суду), тобто із пропуском встановленого законом 10-ти денного строку.

Судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1 не подав апеляційну скаргу у передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.7-8). Справа призначалася до розгляду щонайменше дев`ять разів і жодного разу ОСОБА_1 не з`являвся до суду (24-39). У справі є декілька рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 з розглядом його справи в Ужгородському міськрайонному суді (а.с.26, 30, 32, 34). Неявку до суду слід сприймати як намагання затягнути час вирішення справи та уникнути адміністративної відповідальності.

Отже, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

ОСОБА_1 не виявив бажання брати участь у розгляді справи і без поважних причин не оскаржив в установлений законом строк постанову суду про притягнення до адміністративної відповідальності.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини не перешкоджали реалізації права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у передбачений ст. 294 КУпАП строк.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Існування інших обставин, які би свідчили про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі сторона захисту не посилається у клопотанні про поновлення пропущеного строку.

На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.

Отже, апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката Йосипчука Олега Володимировича, що діє від імені ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката Йосипчука Олега Володимировича, що діє від імені ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 23 грудня 2022 року повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Фазикош Г. В.