Справа №573/483/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черкашина М. С.
Номер провадження 33/816/266/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Яценка Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Яценка Д.І. на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 04.01.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП « ОСОБА_2 », проживаючого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і якою накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн судового збору.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 04.01.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що він 01.06.2022 о 11.30 год. в м. Білопілля по вул. Ворожбянський шлях, керував автомобілем марки «ВАЗ-211440» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Білопільська міська лікарня» № 20 від 01.06.2022, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З таким рішенням судді не погодився захисник Яценко Д.І. і подав апеляційну скаргу в якій просив:

- поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білопільського районного суду Сумської області від 04.01.2023 року, оскільки її копію отримав 11.01.2023 року, 20.01.2023 року подав апеляційну скаргу, яку 25.01.2023 року постановою Сумського апеляційного суду повернуто (причина відсутність клопотання про поновлення строку). Далі, 06.02.2023 року дізнавшись про рішення апеляційного суду, знову 09.02.2023 року подав апеляційну скаргу з клопотанням поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він пропущений з поважних на те причин;

- постанову Білопільського районного суду Сумської області від 04.01.2023 року, скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначав, що суд безпідставно врахував пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як свідків, оскільки ті працівники поліції. Разом з тим, сторона захисту аналізувала пояснення цих свідків і зазначала, що свідок ОСОБА_3 між іншого пояснював, що:

- автомобіль «ВАЗ-211440» д.н.з. НОМЕР_1 не зупиняв;

- на місці зупинки транспортного засобу огляд ОСОБА_1 не проводив через відсутність алкотестера «Драгер»;

- свідків для огляду ОСОБА_1 не залучали;

- акт огляду на місці зупинки транспортного засобу не складався;

- підстав для зупинки транспортного засобу не вказано;

- не вилучено з АЗС, де відбували події, відео.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив пояснення свідка ОСОБА_3 і з його пояснень вбачається, що:

- він не зупиняв авто, не бачив хто керував авто і на його - ОСОБА_4 , авто немає відео реєстратора, відео було лише в ОСОБА_3 ;

- не вказано за порушення яких правил ПДР України було зупинено авто.

Свідок ОСОБА_6 зазначав, що 01.06.2022 року спочатку до АЗС, де він ніс службу, приїхав автомобіль «ВАЗ-211440» д.н.з. НОМЕР_1 , а тоді слідом за ним приїхали, через 1-2 хв., ОСОБА_4 і ОСОБА_3 .

Щодо пояснень свідка ОСОБА_7 , то цього свідка суд з не відомих причин не привів до присяги. Цей свідок зазначав, що не бачив за яких обставин поліція підійшла до ОСОБА_1 , оскільки в цей час вийшов з машини і пішов до каси в АЗС. Також зауважив, що події відбувались швидко, він не чув що говорив ОСОБА_1 , лише підтвердив факт того, що ОСОБА_1 сказав йому, що вимушений їхати в мед. заклад і попросив його самостійно доїхати додому.

Щодо тверджень суду про те, що ОСОБА_1 при розмові з поліцією на АЗС не заперечував факт керування авто, то до них слід віднестись критично, оскільки ОСОБА_1 не зобов`язаний доводити свою не винуватість.

Також сторона захисту зауважувала, що на місці зупинки транспортного засобу, факт сп`яніння ОСОБА_1 , не встановлено через відсутність газоаналізатора «Драгер».

Стверджував, що відповідно до наданих поліцією відео, фіксація тривала 2,28 хв, за які працівники поліції до ОСОБА_7 , щодо встановлення факту керування ним авто, взагалі не звертались, пояснень не відбирали.

Наголошував, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом доказами не підтверджується, а поліція в не передбачений на те спосіб, силоміць повезла ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу.

Крім цього, суд першої інстанції не дав оцінки доводам сторони захисту про те, що відео з камер поліції не безперервне.

Враховуючи викладене, захисник переконаний, що ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності безпідставно, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Вислухавши доповідь судді щодо обставин справи, доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Яценка Д.І., які просили поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення та які підтримали апеляційну скаргу, просили постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вивчивши матеріали справи та доводи клопотання і апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді Білопільського районного суду Сумської області винесена 04.01.2023 року, її копію захисник Яценко Д.І. отримав 11.01.2023 року, 20.01.2023 року захисник подав апеляційну скаргу, 25.01.2023 року постановою Сумського апеляційного суду вказану скаргу повернуто захиснику, оскільки він пропустив строк на апеляційне оскарження та питання про його поновлення не ставив. 09.02.2023 року захисник повторно подав апеляційну скаргу в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки його копію отримав 11.01.2023 року.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити захиснику строк на апеляційне оскарження постанови судді Білопільського районного суду Сумської області винесена 04.01.2023 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Щодо постанови судді Білопільського районного суду Сумської області від 04.01.2023 року, яку захисник просив скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, то тут апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9-а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав та в суді першої інстанції пояснював, що 01.06.2022 року у першій половині дня він попросив свого знайомого ОСОБА_8 сісти за кермо його автомобіля ВАЗ 21440, д.н.з. НОМЕР_1 , щоб з`їздити до магазину по місту для того, щоб він купив собі пиво. Сам він за кермо не сів, бо вживав алкогольні напої. ОСОБА_7 погодився, прийшов до нього та сів за кермо автомобіля і разом вони поїхали на вказаному транспортному засобі до магазину «Марина», що по вул. Ворожбянський шлях у м. Білопілля, де він купив пляшку пива. Після цього вони вирішили заїхати до АЗС, що розташована по вул. Ворожбянський шлях у м. Білопілля, щоб дізнатися чи є бензин для заправки автомобіля. При цьому ОСОБА_7 заїхав до АЗС збоку, зупинив автомобіль та пішов до каси, спитати чи є пальне. У той час він із пасажирського сидіння вийшов із автомобіля на вулицю, де говорив по телефону. В цей час до нього підійшли працівники поліції, які стали казати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння і треба їхати до лікарні для проходження медичного огляду. Під час його розмови з працівниками поліції підійшов ОСОБА_7 , у якого ніхто не питав хто саме керував автомобілем. Йому сказали їхати до КНП «Білопільська міська лікарня» для огляду, на що він погодився. При цьому його повезли на автомобілі поліції, а за кермо його автомобіля сів інший поліцейський. У лікарні він пройшов огляд, який показав, що він перебуває у стані сп`яніння. Проте, він вказаний факт не заперечував, але заперечував, що керував автомобілем.

Допитаний судом першої інстанції інспектор СРПП ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Ярковий В.В., який складав протокол серії ДПР18 № 174041 від 01 червня 2022 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у суді першої інстанції повідомив, що 01.06.2022 року приблизно перед обідом він разом із інспектором ОСОБА_4 та інспектором Кириченко А., здійснювали патрулювання по м. Білопілля на автомобілі «Нива». Вони заїхали на АЗС по вул. Ворожбянський шлях у м. Білопілля для заправки, та він вийшов до туалету, який знаходився у приміщенні АЗС. Через декілька хвилин він повертався до автомобіля та почув як інспектор ОСОБА_4 комусь кричав: «Стій!». Він вибіг на вулицю та увімкнув службову нагрудну камеру, де на вулиці побачив ОСОБА_1 , біля автомобіля якого стояли працівники поліції. Водій перебував із ознаками алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано проїхати до лікарні для проходження огляду, на що водій погодився. У зв`язку із тим, що на початку війни їх службовий автомобіль, у якому знаходився прилад «Драгер» був пошкоджений, то водію відразу запропонували їхати до лікарні, оскільки об`єктивно не могли провести огляд на місці. Водій у лікарні пройшов огляд на стан сп`яніння, був відсторонений від керування, після чого на нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Покази ОСОБА_1 щодо того, що не він керував транспортним засобом, а ОСОБА_7 вважає неправдивими, з метою уникнення адміністративної відповідальності. Із пояснень присутніх інспекторів поліції, заправниці на АЗС та касира, водій ОСОБА_9 був за кермом один. Він пригадує, що ОСОБА_1 комусь телефонував, а пізніше з`явився свідок ОСОБА_7 , який просто стояв у стороні мовчки. Проте, на місці ні ОСОБА_9 , ні свідок ОСОБА_7 нічого не казали із приводу того, що саме ОСОБА_7 був за кермом.

Допитаний судом першої інстанції інспектор СРПП ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Охріменко І.М. надав аналогічні покази із показами ОСОБА_3 та доповнив, що коли вони заїхали на територію АЗС, ОСОБА_3 пішов у приміщення заправки до туалету, а він із інспектором ОСОБА_10 пішли до каси, він дав талони заправниці для заправки, всі події були на вулиці. В той час на заправці автомобілів не було, так як було відсуне пальне, лише по талонам. Далі він побачив, як на заправку заїжджає автомобіль марки «ВАЗ-211440» темного кольору під керуванням ОСОБА_1 та побачивши поліцейських у формі, автомобіль почав різко змінювати рух на виїзд із заправки, тоді він почав зупиняти автомобіль рукою та кричати «Стій!». Автомобіль зупинився і на місці водія сидів ОСОБА_1 один, пасажирів не було. В цей час із приміщення АЗС вибіг інспектор Ярковий В.В., крім того поряд знаходився інспектор Кіріченко А. Також на заправці слідкували за правопорядком інспектори Шеремет Г. та ОСОБА_11 . Водій ОСОБА_12 перебував із ознаками сп`яніння, крім того, коли він відчинив двері машини, на пасажирському сидінні лежали пляшка із пивом. Водій був у автомобілі один, це бачили всі присутні, оскільки на заправці перебувало п`ять поліцейських одночасно, заправниця та касир. Водію було запропоновано проїхати у лікарню із чим він погодився. На той час жодних зауважень, що не він був за кермом не було, оскільки крім поліцейських на території АЗС були присутні заправниця і касир, які це бачили та потім на відеозапис сказали про ОСОБА_1 , що " ...вже нічого не бояться, навіть працівників поліції...».

Свідок ОСОБА_7 , заявлений ОСОБА_1 у суді першої інстанції зазначав, що вказана подія була влітку, числа не пригадує, приблизно о 10-00 год йому зателефонував ОСОБА_1 і попросив відвезти його із дому до магазину на його автомобілі, оскільки зранку він вживав спиртні напої. Він прийшов до будинку та сів за кермо автомобілю ВАЗ 21440. Спочатку вони поїхали до магазину «Марина», де ОСОБА_13 купив собі пиво, а потім попросив ще заїхати до АЗС, що розташована по вул. Ворожбянський шлях у м. Білопілля в сторону м. Ворожби, щоб дізнатися про пальне. Вони заїхали на заправку, та він пішов до каси, яка розміщувалася на вулиці, щоб дізнатися чи є пальне. В цей час ОСОБА_1 залишився у машині на пасажирському сидінні. Далі він побачив, що біля автомобіля знаходяться поліцейські з ОСОБА_13 , який вийшов із автомобіля. Подія відбулася дуже швидко і він не чув про що розмовляли ОСОБА_1 із поліцейськими. До нього ніхто не підходив і не питав, чи був він за кермом. Він сам також до поліцейських не підходив, а стояв трохи позаду. Потім ОСОБА_13 повезли до лікарні, а він пішов додому.

Старший інспектор-черговий ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Лазаренко В.О., що також допитувався судом першої інстанції, повідомляв, що у червні 20022 року він здійснював охорону громадського порядку на АЗС, оскільки на той час бензину не було, і утворювалися черги на заправці, тому вони слідкували за правопорядком. На заправку на автомобілі під`їхали працівники поліції, а через декілька хвилин під`їхав автомобіль "ВАЗ" темного кольору, за кермом якого був один водій, пасажирів не було. Потім коли він вийшов із автомобіля, то хитався, далі із ним розмовляли працівники поліції, про що саме він не чув.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і апеляційний суд, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, знайшла своє підтвердження і в досліджених судом письмових матеріалах справи, зокрема:

- протоколі серії ДПР18 № 174041 від 01.06.2022 про адміністративне правопорушення, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

- висновку КНП "Білопільська міська лікарня" від 01.06.2022 року, про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп"ягніння;

- відео, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що не заперечувалося під час розгляду справи судом першої інстанції самим ОСОБА_1 , оскільки з його слів за кермом автомобіля був не він, а свідок ОСОБА_7 .

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про критичне ставлення до пояснень свідка ОСОБА_7 з приводу того, що коли він 01.06.2022 року за кермом автомобіля марки «ВАЗ-211440» д.н.з. НОМЕР_1 під`їхав на територію АЗС по вул. Ворожбянський шлях у м. Білопілля то пішов відразу до каси і спілкувався із касиром та заправницею, при цьому не бачив, що відбувається позаду нього, як він зауважив за 7-10 метрів. Судом було встановлено, що інспектор ОСОБА_3 із нагрудною відеокамерою перебував у приміщенні АЗС, а всі події відбувалися на вулиці, де знаходилися ще декілька поліцейських та заправниця, інших машин не було. При цьому інспектор ОСОБА_4 у момент коли автомобіль заїхавши на заправку, почав різко змінювати рух на виїзд із АЗС побачивши поліцейських, кричав ОСОБА_1 «Стій» та зупиняв його рукою, вказані події свідок ОСОБА_7 не бачив і не чув. Хоча, з його слів у судовому засіданні, він перебував біля автомобіля за 7-10 метрів, при цьому територія АЗС є невеликою. Крім цього, як вбачається із відеозапису з місця події, водій ОСОБА_1 жодних зауважень з приводу того, що не він керував автомобілем не зазначає. Свідок ОСОБА_7 , який зі слів проживає неподалік від АЗС та дійсно присутній у подальшому на відеозаписі, жодних зауважень з приводу того, що не ОСОБА_1 , а саме він керував автомобілем також працівникам поліції не надає, лише стоїть мовчки і в спілкування не втручається, хоча при цьому, ОСОБА_1 , який з його слів не керував автомобілем, пропонують їхати до лікарні як водію.

В суді першої інстанції працівники поліції повідомляли, що водій ОСОБА_1 відразу погодився їхати до лікарні, а потім почав комусь телефонувати. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що існує обставина того, що свідок ОСОБА_7 , проживаючи неподалік, дійсно міг прийти до АЗС на прохання ОСОБА_1 .

Щодо доводів сторони захисту про те, що інспектор Ярковий В.В. не зупиняв вказаний транспортний засіб, про які він вів мову як в суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі, то як правильно зауважив суд, вони спростовуються поясненнями поліцейського ОСОБА_4 , який здійснив його зупинку у присутності інших осіб, а потім покликав інспектора Яркового В.В., який склав протокол та фіксував подію на нагрудну камеру.

Факт того, що водію ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на місці, також спростовуються поясненнями працівників поліції про неможливість проведення огляду на місці через об`єктивно неможливі причини, у зв`язку із тим, що на початку війни їх службовий автомобіль, у якому знаходився прилад «Драгер» був пошкоджений.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що дані обставини жодним чином на впливають на причинно-наслідковий зв`язок між діями водія ОСОБА_1 , а саме керування автомобілем, та наслідками проходженням огляду на стан сп`яніння із позитивним результатом, що підтверджується висновком про проходження медичного огляду, та не впливають на склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на відсутність якого вказував захисник як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді.

Спосіб законності отримання доказів не викликає у суду сумнівів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 13.10.2021, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно врахував пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як свідків, оскільки ті працівники поліції, то апеляційний суд зауважує, що вказані пояснення не виступили ключовими у встановленні в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки головними доказами є протокол, відео та медичний висновок, достовірність і правильність яких захисником не спростовано.

Щодо аналізу сторони захисту пояснень свідків, зокрема в частині того, хто зупиняв авто, які в поліції були підстави для зупинки транспортного засобу, чому з АЗС не вилучено відео, то до них апеляційний суд відноситься критично, оскільки вони не спростовують правильності встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи.

Щодо відсутності акту огляду на місці зупинки транспортного засобу та свідків, про що також наголошував захисник, то тут слід зауважити, що огляд на місці зупинки транспортного засобу і не проводився, більше того, події фіксувались на відео.

Також, апеляційний суд не може погодитись з позицією захисника про те, що ОСОБА_1 був силоміць доставлений в медичний заклад, оскільки вказане спростовується відео, а матеріали справи не містять відомостей щодо застосування недозволених методів зі сторони поліції, в тому числі заяви зі зверненням про вказаний факт до відповідних на те органів.

Твердження апелянта про те, що відео з камер поліції не безперервне то їх апеляційний суд визнає надуманими, оскільки досліджені відеозаписи логічні та повністю підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 обґрунтовано та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Яценку Д.І. строк на апеляційне оскарження постанови Білопільського районного суду Сумської області від 04.01.2023 року.

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 04.01.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і якою накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Яценка Д.І. на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.