Провадження №3/447/407/23
Справа №447/571/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 суддя Миколаївського районного суду Львівської області Головатий А.П.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працевлаштованого оператором газорозподільної станції 4 розряду (ГРС-Устя) Бібрського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор ГТС України», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №970519 від 22.02.2023, 12.02.2023 за місцем свого проживання ОСОБА_1 , виховуючи свого малолітнього сина, вчинив відносно нього домашнє насильство психологічного характеру, а саме голосно кричав, висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого дитина плакала, що могло спричинити шкоду психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У графі потерпілий вказано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав. Подав пояснення, згідно яких вказав, що не погоджується з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що протягом останнього часу у них із дружиною склалися неприязні відносини з сусідами, внаслідок чого сусід ОСОБА_3 зводить на нього наклепи. Натомість працівники поліції просто склали відносно нього протокол, не розбираючись у справі. ОСОБА_1 зазначив, що його син відвідує дитячий садок, характеризується позитивно. Дружина та він працевлаштовані, займаються вихованням сина. Крім того, вказав, що дійсно дитина є дуже емоційною, активною, а останнім часом почали помічати зміни у його поведінці. Через надмірну емоційність дитини вони з дружиною звернулися на консультацію до лікаря-невропатолога. Відповідно до медичної виписки огляду невропатолога дитячої поліклініки «Веселка», сину встановили діагноз G98 інші порушення нервової системи, неврозоподібний стан, дитина проходить лікування. Вказав, що у зв`язку із тим, що син неслухняний, не реагує на зауваження, він може підвищити голос, однак, не здійснює жодного домашнього насильства, оскільки таке може заподіяти шкоду дитині. Диск із звукозаписом, долучений до справи, вважає неналежним і недопустимим доказом, оскільки невідомо, що це за звукозапис, яким чином його здобуто та де саме.

У судовому засіданні дружина ОСОБА_1 і матір дитини ОСОБА_4 повідомила, що матеріали, складені працівниками поліції не заслуговують на увагу. Вказала, що вони з чоловіком добре виховують дитину, працюють над його психоемоційним здоров`ям, оскільки дитині виставлено діагноз у зв`язку з порушеннями нервової системи. Наголошувала на тому, що ОСОБА_1 ніколи не вчиняв жодного домашнього насильства ні відносно неї, ні відносно дитини. Щодо зловживання нею та чоловіком алкогольних напоїв, ведення аморального способу життя заперечила, вказала, що таке є наклепом і докази цього відсутні.

Дослідивши матеріали справи, приходжу таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статей 254, 256 КУпАП, про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються, крім іншого: дата і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно п. 15 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення.

Таким чином, усі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Диспозиція частини 1 статті 172-3 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

За своєю природою ст. 173-2 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативних актів, у даному випадку до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII.

Згідно ст. 1 вищевказаного Закону, домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. При цьому психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З доданої до протоколу про адміністративне правопорушення копії реєстраційної картки звернення, що надійшло до ГУНП у Львівській області 14.02.2023, ОСОБА_3 просить вжити заходів до його сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки такі чинять домашнє насильство відносно їх малолітнього сина ОСОБА_2 .

До протоколу також додано копію пояснень ОСОБА_3 від 18.02.2023, у яких він наводить покази, аналогічні вказаним у картці звернення.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 від 22.02.2023 і ОСОБА_4 від 21.02.2023 батько та матір дитини заперечують факт вчинення ними домашнього насильства відносно дитини.

У матеріалах справи міститься копія характеристики на сім`ю вихованця групи «Волошка» ЗДО «Журавлик» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з якою директор та вихователь виключно позитивно відгукуються про сім`ю хлопчика. Водночас, у характеристиці міститься інформація про надмірну емоційність дитини, плаксивість і присутність нервозного стану.

Відповідно до наданої батьками дитини у судовому засіданні висновку огляду невропатолога дитячої поліклініки «Веселка», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено діагноз G98 інші порушення нервової системи, неврозоподібний стан, призначено лікування.

Досліджений у судовому засіданні долучений аудіозапис не дозволяє встановити жодних конкретних обставин справи, як і не встановлює осіб, голоси яких чути на запису, відтак, не є належним доказом у справі. Походження аудіозапису також невідоме.

У матеріалах справи, не міститься жодних належних та допустимих доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 з приводу вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно його малолітнього сина.

За змістом ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним беззаперечним доказом вини особи, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумніви у суду.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України» від 21.07.2011).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-3 КУпАП, не доведено, приходжу висновку про доцільність закриття провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях особи події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 245, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-3 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Головатий А. П.