Справа № 183/4767/23
№ 3/183/3668/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 139 КУпАП,

в с т а н о в и в:

17 березня 2023 року о 12 годині 20 хвилин на ділянці а/д Р-33 «Дашів-Кальник» водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MAN», н/з НОМЕР_1 , з напівпричепом «FLIEGL», н/з НОМЕР_2 , здійснював перевезення твердого органічного добрива та не проконтролював під час руху надійність розташування і кріплення вантажу для запобігання його падінню, внаслідок чого відбулося падіння вантажу з кузова транспортного засобу на проїзну частину автодороги Р-33 та її забруднення. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 б), 22.2, 22.3 б) Правил дорожнього руху.

В суд ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи. Крім того, ОСОБА_1 достовірно знав, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який направлений до суду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від ОСОБА_1 . Тому, на підставі ст. 268 КУпАП суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 .

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить її підпис у протоколі, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення за статтею 139 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд вважає встановленою вину ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 139 КУпАП, на підставі наступних доказів, досліджених судом: протоколу про адміністративне правопорушення, разом зі схемою місця ДТП та актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, долученими до нього, якими зафіксовано факт правопорушення; рапорту грпп інспектора Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, відповідно до якого 17.03.2023 об 11.59 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що заявник ОСОБА_2 повідомляє, що на трасі Дашів-Кальник з автомобіля МАН розкидається невідома речовина, чим забруднює дорожнє покриття; письмових пояснень ОСОБА_1 про те, що 17.03.2023 приблизно о 12.20 він на автомобілі автомобілем «MAN», н/з НОМЕР_1 , з напівпричепом «FLIEGL», н/з НОМЕР_2 , по автодорозі Р-33 перевозив тверде органічне добриво та під час руху помітив, що з кузова напівпричепа добриво розкидається, після чого він зупинився.

Так, відповідно до пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктами 22.2, 22.3 б) Правил дорожнього руху передбачено, що водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху. Перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним.

Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що вказані вимоги п. п. 2.3 б), 22.2, 22.3 б) Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 було порушено, що стало причиною забруднення проїзної частини.

Таким чином, з урахуванням наведеного, керуючись діючим законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, а саме: створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення на рівні мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 139 КУпАП, а саме у виді штрафу, що у відповідності до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З цих же підстав суд не вбачає необхідності піддавати ОСОБА_1 адміністративному стягненню в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому, з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 139, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 340 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.І. Гузоватий