ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/532/23 Справа № 199/8498/22 Суддя у 1-й інстанції - Машкіна Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Оверченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Оверченко Оксани Анатоліївни, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн.

У постанові суду зазначено, що 22.10.2022 року о 23 год. 35 хв. в м. Дніпро по вул. Калинова, 83к3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився з застосуванням приладу Драгер ARНК-0551. Результат тесту стан алкогольного сп`яніння 0,79 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Оверченко О.А. порушує питання про скасування постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не узгоджуються з наявними у справі доказами.

В обґрунтування зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що 22.10.2022 саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з НОМЕР_1 , оскільки з наявного у справі відеозапису неможливо встановити факт керування автомобілем саме ним. Разом з цим, вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо свідків, не зазначено чи були на місці складання протоколу поняті, та працівниками поліції не були відібрані письмові пояснення ОСОБА_1 .

При цьому, наголошує, що судом першої інстанції для всебічного та об`єктивного розгляду справи не було витребувано з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області копію письмових пояснень свідків та ОСОБА_1 з приводу обставин правопорушення, якщо вони ними надавалися, а також копії всіх відеозаписів правопорушення, які були зроблені на боді-камери патрульних поліцейських та з відео-реєстратора службового автомобіля поліцейських.

Крім того, звертає увагу, що на відеозаписі з боді-камери №475536 зазначена дата 22.10.22 час 23:28:50, тоді як в самому протоколі зазначено час керування ОСОБА_1 транспортним засобом 22.10.2022 об 23 год. 35 хв., тобто існує різниця в 6 хвилин.

Водночас, зазначає, що поверхнева перевірка транспортного засобу була проведена поліцейськими з порушенням вимог закону, оскільки правоохоронцями не було запрошено понятих та самостійно оглянуто речі, які знаходились в автомобілі, тоді як під час проведення поверхневої перевірки, особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу. До того ж, складаючи протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 працівники поліції не роз`яснили йому права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та 59 Конституції України, у зв`язку з чим, позбавили його можливості скористатися правовою допомогою захисника та фактично порушили його право на захист.

Також, сторона захисту вказує, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП не було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про дату і час судового розгляду, чим позбавлено його можливості надати свої пояснення та зауваження.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Оверченко О.А. підтримала доводи поданої апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, просила апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 148158 від 22.10.2022 року; роздруківку результатів огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер від 22.10.2022 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапорт інспектора поліції від 22.10.2022; а також диск з файлами відеозаписів з боді-камер патрульних поліцейських.

Однак, перевіряючи вказані докази, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що вони не вказують прямо або опосередковано на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.

За матеріалами справи ОСОБА_1 заперечував свою вину, як під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, так і у поданій апеляційній скарзі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 148158 від 22.10.2022 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.4) вбачається, що 22.10.2022 року о 23 год. 35 хв. в м. Дніпро по вул. Калинова, 83к3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на приладі «Alcotest 6820» №ARНК-0551, на що останній погодився. Результат тесту стан алкогольного сп`яніння склав 0,79 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. У протоколі зафіксовано, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституцією України, ст.268 КУпАП, у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено « у суді». Крім того зафіксовано, що документи не вилучались, так як було пред`явлено додаток «Дія», тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його копія ним отримана.

Натомість, судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, які містяться у 1 файлі на одному DVD диску, долученого до матеріалів справи (обкладинка диску не пронумерована).

Так, з відеофайлу export-6oye0 тривалістю 00:00:00 00:30:02 вбачається, що працівники поліції підходять до припаркованого у дворі багатоповерхового будинку автомобілю «MITSUBISHI OUTLANDER», поряд з яким знаходяться дві особи, один з яких є ОСОБА_1 . При цьому, один з поліцейських одразу запитав ОСОБА_1 чи вживав він спритні напої та чи погоджується він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній відповів, що алкогольні напої він не вживав, лише йде вживати та на проходження огляду погоджується.

Далі працівник поліції підійшов до службового автомобілю, з багажника якого дістав прилад «Драгер» та запитав у ОСОБА_1 чи керував він автомобілем того дня, яким чином автомобіль заїхав у двір та хто його припаркував, на що ОСОБА_1 відповів, що він автомобілем не керував, а керував його товариш. Однак, після того, як працівники поліції почав здійснювати на ОСОБА_1 психологічний тиск, останній почав вагатися та не надав чіткої відповіді хто саме був за кермом автомобілю.

Надалі поліцейський надав ОСОБА_1 для продуття прилад «Драгер», який ОСОБА_1 продув декілька разів, однак прилад показав «алкоголь у роті» та не видав результату тестування. У зв`язку з чим, поліцейськими було прийнято рішення викликати інший екіпаж поліції для продуття ОСОБА_1 «Драгер» повторно в інший прилад. Очікуючи допоки другий екіпаж привезе інший «Драгер», працівником поліції було проведено поверхневу перевірку автомобілю «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з НОМЕР_1 , під час якої поліцейським було самостійно оглянуто автомобіль, а саме місце водія, підлокітник та бардачок автомобілю, в якому він самостійно перебирав речі, які там знаходились та знайшовши там ліки, запитав у ОСОБА_1 , що це за ліки й отримавши відповідь, поклав їх назад у бардачок.

Після поверхневої перевірки автомобілю, поліцейський підійшов до іншої особи, яка знаходилась поряд за автомобілем та попросив надати документи, які посвідчують особу та у відповідності до ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію» почав проводити поверхневу перевірку його сумки. Закінчивши перевірку документів, поліцейський запитав у ОСОБА_1 чи це кінцеве місце зупинки чи він ще кудись планував їхати, на що ОСОБА_1 відповів, що нікуди більше їхати не збираєся та надав поліцейському для огляду документи на транспортний засіб.

Подальшою відеозйомкою зафіксовано, як на місце події під`їхав другий екіпаж поліції, до якого швидко попрямував один з поліцейських, дістав з багажнику автомобіля газоаналізатор «Драгер» та трубку для дихання. Для перевірки приладу на відсутність алкоголю зробив контрольний забір повітря, після чого одразу запропонував ОСОБА_1 продути в «Драгер». Після неодноразового продуття ОСОБА_1 другого «Драгеру» на екрані приладу висвітився результат 0.79 ‰, який працівник поліції надав останньому для огляду.

Отже, зазначені на цьому відеофайлі фактичні обставини та зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, мають суперечності, оскільки із доданих до протоколу відеозаписів взагалі неможливо встановити коли та в який час, де та на якому саме транспортному засобі ОСОБА_1 здійснював рух в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення від 22.10.2022 року серії ААД № 148158щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.251 КУпАП.

Разом з цим, досліджуючи наявні докази у справі, апеляційним судом встановлено, що ознака алкогольного сп`яніння, яка була зазначена працівниками поліції в акті огляду та рапорті, а саме неприродна блідість, суперечить і не співпадає з ознаками сп`яніння, вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 148158від 22 жовтня 2022 року та не відповідає вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За приписами частини 2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Між тим, згідно термінології, визначеної п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Однак, за результатами судового розгляду суд апеляційної інстанції дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем за встановлених судом першої інстанції обставин.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі захисник не оспорює сам факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а лише оспорює факт керування ним автомобілем за наведених у рішенні місцевого суду обставин.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Оверченко О.А. підлягає задоволенню, а постанова судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року підлягає скасуванню, із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Оверченко Оксани Анатоліївни задовольнити.

Постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 рокупро визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО