Справа № 353/97/23
Провадження № 3/353/84/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районого управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Чернівці Чернівецької області, жительку АДРЕСА_1 , одружену, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, приватного підприємця, власника магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08.02.2023року притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 (Двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 (Тридцять чотири) гривні, громадянку України,за ч. 1 ст. 156 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

24.01.2023 року ДОП відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районого управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Гаврилківим В.В. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 064694 за ч. 1 ст. 156 КУпАП, а саме про те, що «у період часу з 01.12.22 по 31.12.2022 ФОП ОСОБА_1 при здійсненні розрахунків особам, а саме за адресою АДРЕСА_2 , здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, чим порушила ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового».

09.02.2023 року до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Лущак Н.І. для розгляду.

В судове засідання 23.02.2023 року ОСОБА_1 не з`явилася. Цього ж дня через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що вину не визнає, просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та справу розглянути у її відсутності (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті; особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п.15 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 р. за №1496/27941, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальним за правильність складення протоколу, так само як і за долучення до протоколу доказів вини особи (зокрема, надання суду відомостей про свідків адміністративного правопорушення та долучення їх письмових пояснень до матеріалів справи) є особа, яка відповідно до КУпАП уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, у даному випадку - працівник поліції. Суд у ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення не може змінювати суть правопорушення, викладену у протоколі, оскільки тягар доведення винуватості покладається на особу, яка здійснює функцію звинувачення.

Диспозиція ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 064694 від 24.01.2023 року ОСОБА_1 «у період часу з 01.12.22 по 31.12.2022 ФОП ОСОБА_1 при здійсненні розрахунків особам, а саме за адресою АДРЕСА_2 , здійснювала реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, чим порушила ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового».

Частина 1 ст.156 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на конкретну норму Закону України, яку порушила ОСОБА_1 , при цьому норма ч. 1 ст. 156 КУпАП є бланкетною (тобто, не зазначено якими саме нормами законодавства передбачено маркування алкогольних напоїв акцизними марками, порушення яких передбачає відповідальність за ст. 156 КУпАП).

Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини регулюються Законами України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та іншими нормативно-правовими актами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, полягає у здійсненні роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Торгівля зазначеними виробами може бути оптовою або роздрібною. При цьому, оптова торгівля - це діяльність з придбання і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації підприємствам роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам підприємницької діяльності.

Роздрібна торгівля - це діяльність з продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, зокрема на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших підприємствах громадського харчування.

Суб`єктами зазначених правопорушень можуть бути як посадові, так і фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, працівники торгівлі, громадського харчування та сфери послуг.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Відтак, суб`єктами правопорушень, передбачених ч.1 ст. 156 КУпАП можуть бути лише спеціальні суб`єкти, а саме - суб`єкти підприємницької діяльності.

Вчинення діяння за ознаками ч. 1 ст. 156 КУпАП особою, яка не є суб`єктом господарювання, виключає притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

Однак в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 064694 від 24.01.2023 року не вказано фактичних даних, необхідних для кваліфікації складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, а саме не вказано, порушення правил якої торгівлі (роздрібної чи оптової) допустила ОСОБА_1 , оскільки не зазначено яку кількість алкогольних напоїв без марок акцизного податку було реалізовано, за якою ціною, на яку суму.

Крім того, в протоколі не зазначено свідків правопорушення, не додано їх пояснення, а в матеріалах справи відсутній протокол вилучення виручки, отриманої після реалізації товарів, протокрол вилучення предметів торгівлі, зазначених у протоколі, та не надано на підтвердження реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку копій чеків, відеозапис правопорушення..

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення.

Також, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 займається господарською діяльність, в тому числі підприємницькою, або є працівником торгівлі, громадського харчування.

Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Тобто в даному випадку, через невідповідність складеного протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, суд позбавлений можливості достовірно встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Вищезазначені обставини свідчать про порушення працівником поліції процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 064694 від 24.01.2023 року за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, у справі відсутні.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП слід закрити, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 221, п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 156, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір по справі про адміністративне правопорушення в сумі 536 (П`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. віднести на рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду на протязі 10 днів з дня винесення постанови через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

СуддяН. І. ЛУЩАК