ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9707/21 Номер провадження 33/814/918/23Головуючий у 1-й інстанції Малтиз А.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Делії В`ячеслава Миколайовича на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 вересня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 03.10.2021 року біля 16 години 00 хвилин він в м. Кременчуці по вул. Київські, буд.59 керував транспортним засобом ВАЗ 21091 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Drager та проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків. Бодікамера ВІ 01102, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Делія В.М., подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 вересня 2022 року та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що суперечить наявним у матеріалах справи доказам, прийнятою при однобічному та упередженому з`ясуванні обставин справи без повного дослідження доказів по справі.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Поліцейський безпосередньо не спостерігав факту керування ОСОБА_1 автомобілем, це не зафіксовано ні на нагрудну камеру, ні на відеореєстратор. Єдиним джерелом інформації, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, є пояснення свідків.

Крім того, апелянт посилається на те, що на відео не зафіксовано пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці або у закладі охорони здоров`я.

Окрім цього, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що про розгляд справи 14.09.2022 року він не був належно повідомлений, копію оскаржуваної постанови отримав лише 03.10.2022, після чого ним 12.10.2022 року подано апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Враховуючи те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не брав участі в судовому засіданні під час розгляду справи, копію постанови про адміністративне правопорушення отримав лише 03.10.2022 року, тому подана його захисником 13.10.2022 року апеляційна скарга підлягає розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.10.2021 року біля 16 години 00 хвилин він в м. Кременчуці по вул. Київські, буд.59 керував транспортним засобом ВАЗ 21091 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Drager та проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків. Бодікамера ВІ 01102, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №013894 від 03.10.2021 року; поясненням свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 03.10.2021 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапортом т.в.о. командира роти №3 БПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції Метельського В. від 03.102021 року; відеозаписами з камер Bodycam працівників поліції, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск та іншими матеріалами справи у сукупності.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд відхиляє з наступних підстав.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису DSJX301102_001072 (хронологічний відрізок 17:04:20 хв.) вбачається, що ОСОБА_1 зазначив, що він до приїзду поліцейських приїхав, поставив машину. Після цього поставив працівникові поліції запитання: «Ви мене на трасі спіймали? В чому проблема?».

Із відеозапису DSJX301102_001102 (хронологічний відрізок 16:49:24 хв.) ОСОБА_1 повідомляє одному із свідків, що коли він приїхав, свідок одразу викликав поліцію.

На тому ж відеозаписі (хронологічний відрізок 16:27:45 хв.) зафіксована, як один зі свідків повідомляє поліцейському, що невідома йому особа ( ОСОБА_1 ) припаркувався, а він припаркувався за ним, після чого ОСОБА_1 випав з машини.

Враховуючи наведене вище, наявними матеріалами справи у сукупності підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21091 д.н.з. НОМЕР_1 .

Доводи апелянта щодо того, що на відео не зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці або у закладі охорони здоров`я, суд відхиляє з огляду на наступне.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису DSJX301102_001102 (хронологічний відрізок 16:40:46 хв.) вбачається, що працівник поліції, посилаючись на норми наказу №1452/735, пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у лікаря-нарколога. На хронологічному відрізку 16:43:46 хв. працівник поліції каже, що вже втретє повідомляє ОСОБА_1 , чи готовий останній пройти огляд, на що ОСОБА_1 відповів: «Ні».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Делії В`ячеслава Миколайовича задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Делії В`ячеслава Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Делії В`ячеслава Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин