Справа № 721/203/23
Провадження № 3/721/175/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д., за участі секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Путильського районного суду Чернівецької області адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , солдата, який перебуває в розпорядженні начальника НОМЕР_1 прикордонного загону,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в період з 20 год 00 хв. 13.02.2023 року по 03 год.00хв. 14.02.2023 року на напрямку 632-636 прикордонних знаків в складі солдата ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді "ІНФОРМАЦІЯ_3". О 01 год. 50 хв. від прикордонної поліції Румунії через контактний пункт «Порубне» отримано інформацію про затримання ними о 01 год. 45хв. на напрямку 630 прикордонного знаку на відстані 400 м від державного кордону трьох громадян України з документами. На напрямку 630 прикордонного знаку +200м виявлено доріжку слідів.

Своїми діями солдат ОСОБА_1 порушив Інструкцію про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261, а саме вимоги пункту 4, 5 глави 1, пункту 12 глави 2 та пункту 14 глави 5 розділу 11 та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-18 КУпАП - порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав, надав суду заперечення на протокол та пояснив, що згідно облікових докуменів з 20:00 год. 13.02.2023 по 03:00 год. 14.02.2023 організовував несення служби в прикордонному наряді "ІНФОРМАЦІЯ_3". Проте наказ на охорону державного кордону йому не ставився, а відповідно до абзацу першого пункту 1 глави 2 розділу II інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ: "Час несення служби прикордонним нарядом рахується з моменту отримання наказу на охорону державного кордону". Начальник ОСОБА_5 в усній формі повідомив йому виключно місце несення служби і основні орієнтири, за якими необхідно спостерігати, що він добросовісно виконав. Фактично, він ніс службу не безпосередньо в межах 632-636 прикордонних знаків, а на значній віддаленості. Відстань від його місця несення служби до інженерно-технічних споруд в районі 632 прикордонного знаку складала приблизно 600 метрів, що робить неможливим якісне спостереження за даною ділянкою, навіть з використанням тепловізора. Ствержував, що в період з 20:00 год. 13.02.2023 по 03:00 год. 14.02.2023 ним не було виявлено порушеняння державного кордону. В протоколі зазначено про виявлення слідів на напрямку 630 прикордонного знаку, проте ні часу виявлення доріжки слідів, ні характеру її походження (можливо її залишили дикі тварини), ні точних координат виявлення даної доріжки слідів в протоколі не вказано. Зазначив, що ділянка на напрямку 630 прикордонних знаків в межі 632-636 прикордонних знаків не входить, а знаходиться на значній відстані від них. Просив закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-18 ч. 2 КУпАП з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення - суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення; об`єктивну сторону - конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил; суб`єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; суб`єктивну сторону складу - ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності. Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються собою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Статтею 172-18 ч.2 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Надаючи оцінку поясненням в судовому засіданні ОСОБА_1 та наявними у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-18 ч.2 КУпАП, письмовими доказами судом встановлено, що в порушення ст. 256 КУпАП викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №133103 доводи про те, що ОСОБА_1 під час несення служби в прикордонному наряді «ІНФОРМАЦІЯ_3», виконуючи наказ на охорону державного кордону вчинив адміністративне правопорушення, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Матеріали справи крім протоколу серія ЗхРУ №133103 від 14.02.2023 року не містять жодних доказів, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 . Зокрема в матеріалах відсутній Наказ відносно ОСОБА_1 на охорону державного кордону в прикордонному наряді "ІНФОРМАЦІЯ_3" щодо вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення часу з прив`язкою до визначеного у ньому місці, та відповідно ознайомлення солдата ОСОБА_1 із даним наказом. Згідно з протоколом та поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні, він за усною вказівкою начальника ніс службу з охорони державного кордону на вказаному напрямку в межах 632-634 прикордонних знаків. Однак як вбачається з протоколу, затримання трьох громадян України з документами відбулося на напрямку 630 прикордонного знаку на відстані 400 м. від державного кордону, на напрямку 630 прикордонного знаку +200м виявлено доріжку слідів, що було поза межами відповідальності ОСОБА_1 .

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП, однак кваліфікуюча ознака даної статті - діяння вчинене в умовах особливого періоду, не відображена у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, що суперечить нормам ст. 256 КУпАП

Тобто, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серія ЗхРУ №133103 відомості про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-18 КУпАП ґрунтуються на припущеннях, оскільки в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б підтверджували винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд приходить до висновку, що вини останнього у порушенні правил несення прикордонної служби в умовах особливого періоду не доведено, тобто у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-18 ч.2 КУпАП.

Будь-яких інших доказів вини ОСОБА_1 суду не представлено.

Статтею 62 ч. 3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене та аналізуючи докази по справі, суд прийшов до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 172-18 ч. 2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-18 ч. 2, 247 ч. 1 п. 1, 268, 284 ч. 3, 287, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Уляна СТЕФАНКО