Постанова

Іменем України

21.03.2023 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

03 січня 2023 року до Франківського районного суду м. Львова поступили матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №453686 від 24.12.2022р., 24.12.2022р. об 14 год. 30 хв. у місті Львові по вулиці Кульпарківська 226 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не виконав вимог дорожднього знаку 2.1. ПДР України "дати дорогу", не пропустив транспортний засіб Audi Q8 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків.

Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, з протоколом про притягнення його до адміністративної відповідальності не погодився. Пояснив суду, що 24 грудня 2022 року близько 14 год. 30 хв., керуючи своїм автомобілем виїжджав з заправки, яка знаходиться на даній ділянці, де виїзд з другорядної дороги на головну дорогу є дозволений, пр цьому правил дорожнього руху не порушував. Здійснюючи маневр виїзду на головну дорогу, він пересвідчився в тому, що це було безпечно як для нього, так і для інших учасників дорожнього руху. Однак, раптово з"явився автомобіль Audi Q8, який рухався на високій швидкості, а тому не справився з керуванням свого транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу, що стало причиною ДТП. Зазначив, що він, правопорушник, завершив вже маневр виїзду на головну дорогу та перебув на свої смузі руху транспортних засобів, а відтак в його діях не було поршунь правил дорожнього руху.

Захисник правопорушника адвокат Шутяк С.В. в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_1 вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнає, підтримала пояснення, надані правопорушником в судовому засіданні, вважає, що схема дорожньо - транспортної пригоди, яка складена працівниками поліції на місці події, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки містить неточності, та з метою встановлення об"єктивних даних у справі, просила призначити судову автотехнічну експертизу. Звернула увагу суду на те, що на момент вчиненні ДТП дія знаку "дати дорогу" вже не стосувалая ОСОБА_1 , оскільки він, правопорушник, вже повернув на головну дорогу, а тому завершив маневр виїзду з другорядної на головну дорогу, перебуваючи вже на своїй смузі здійснив зіткнення з автомобілем Audi Q8 саме по причині того, що водій Audi Q8 не впорався з керуванням, виїхавши на зустрічну смугу та зіткнувшись з автомобілем ОСОБА_1 .

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що схема дорожньо - транспортної пригоди відповідає фактичним обставинам справи. Пояснив суду, що 24 грудня 2022 року близько 14 год. 30 хв. їхав по вулуці Кульпарківській у місті Львові в сторону виїзду з міста по головній дорозі, коли ОСОБА_1 раптово виїхав з другорядної дороги на головну. Щоб уникнути зіткнення, він, потерпілий виїхав на зустрічну смугу, щоб уникнути ДТП з ОСОБА_1 . Зазначив, що сигналив ОСОБА_1 , однак останній жодним чином не реагував, а продовжува рухатися, а тому йому, потерпілому, довелося виїхати на зустрічну смугу. Вважає, що саме дії ОСОБА_1 створили аварійну ситуацію, що стало наслідком неможливості в кінцевому результаті уникнути ДТП.

В судовому засіданні представник потерпілого - адвокат Манукян М.А. підтримала обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначила, що правопорушник ОСОБА_1 не дотримався правил дорожнього руху, що призвело до вчинення дорожньо транспортної пригоди. Просить суд звернути увагу на відсутність будь яких протоколів та постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП її підзахисного. Зазначила, що в письмових поясненнях, наданих на місці вчинення ДТП, ОСОБА_1 повідомив, що повертаючи на головну дорогу, не помітив автомобіль Audi Q8 через те, що даний автомобіль рухався з великою швидкістю. Проте, в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про перевищення водієм Audi Q8 дозволеної швидкості на даній ділянці дороги.

В судовому засіданні командир взводу роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Герилів М.П. підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що схема дорожньо - транспортної пригоди повністю відповідає фактичним обставинам справи, а при її складенні будь - яких зауважень як в правопорушника, так і в потерпілого не виникало. Зазначив, що вчинивши усі необхідні дії при фіксуванні дорожньо - транспортної пригоди, зокрема, дослідивши пошкодження транспортних засобів, здійснивши заміри положення автомобілів по відношенню до розміру дороги, заслухавши пояснення учасників дорожньо - транспортної пригоди, прийшов до беззаперечного переконання, що саме в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правпорушення, оскільки останній порушив правила дорожнього руху, зокрема, виїхав з другорядної дороги на головну, не переконавшись, що це буде безпечно, та спричинив ДТП.

В судовому засіданні досліджено письмові матеріали адміністративної справи, досліджено фотографії, долучені в судовому засіданні захисником правопорушника.

Вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши фактичні обставини, у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано, оскільки ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 124 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

П. 1.5 ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.2.3б. ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, а відповідно до п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.8.4б ПДР України знак 2.1. "Дати дорогу" відноситься до знаків пріоритету.

Відповідно до вимог знаку 2.1."Дати дорогу", водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Згідно схеми місця дорожньо - транспортної пригоди, на якій зображене відповідне місце розташування трансопртних засобів, з фотографій, в тому числі і долучених стороною захисту в судовому засіданні, характеру технічних ушкоджень, наявних на обидвох автомобілях, випливає, що саме ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що виявилось у недотриманні знаку 2.1. - дати дорогу, тобто ОСОБА_3 , виїжджаючи з другорядної на головну дорогу, мав переконатися в безпечності свого маневру, відсутності будь - яких перешкод на головній дорозі, зокрема транспортних засобів, які рухалися на даній ділянці дорозі, тобто виконати дію пріоритетного знаку "дати дорогу", і лише після цього здійснити виїзд на головну дорогу, однак цього не зробив.

При цьому, суд враховує письмові пояснення правопорушникака, які були надані ним відразу після вчинення дорожньо - трансопртної пригоди в частині, що, він, повертаючи на головну дорогу, не помітив автомобіль Audi Q8 через те, що даний автомобіль рухався з великою швидкістю. Разом з тим, щодо можливих порушень правил дорожнього руху зі сторони потерпілого ОСОБА_2 , що виразилися у перевищенні ним швикдості, то такі не є предметом дослідження у даній справі, а також не виключають вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 , стороною захисту не надано, не здобуто таких і під час судового розгляду справи.

Суд не вбачає підстав для призначення у справі судової автотехнічної еккспертизи, зважаючи на те, що досліджені в судовому засіданні матеріали адміністративної справи не містять неточностей чи розбіжностей у викладі фактичних обставин справи, а поліцейський в судовому засіданні підтвердив факти, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи міститься схема місця ДТП, в якій відсутні будь - які зауваження як правопорушника, так і потерпілого.

Згідно з вимогами п.1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Матеріалами адміністративної справи доведено, що саме водій ОСОБА_1 , керуючи своїм автомобілем Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не виконав вимог дорожднього знаку 2.1. ПДР України "дати дорогу", не пропустив транспортний засіб Audi Q8 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків, як це зазначено в прототколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального (адміністративного) правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» № 46477/99, Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №453686 від 24.12.2022р. та доданими до нього матеріалами, зокрема схемою місця ДТП, поясненнями потерпілого та правопорушника, які перевірені судом.

Наведені вище докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

Суд вважає докази у справі логічними, взаємопов`язаними та такими, що у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а його пояснення, дані в судовому засіданні, та пояснення захисника суд визнає такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.

Докази, які містячтьсяч в матеріалах справи, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, відповідають критеріям належності та допустимості, і в своєму взаємозв`язку достатності для доведення того, що водій ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Стягнення слід визначити з врахуванням особи винного, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується в розмірі 0,2% розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 268, 283, 284 КпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) грн. 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п"ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Вилучене посвідчення водія повернути.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через суд, що постановив рішення.

Суддя В. Кузь