Провадження №: 3/755/6959/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2023 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Мельниченко Л.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

24 вересня 2023 року близько 04 години 52 хвилин по вул. Братиславська, 11 у м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем «Сітроєн», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Драгер», результат 0,51%о. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він працює таксистом та під час роботи не вживає алкогольні напої. Він спланував, що 24 вересня 2023 року він робить собі вихідний день, тому ввечері 23 вересня 2023 року вдома пив пиво. Однак, вночі йому зателефонувала постійна клієнтка та повідомила, що їй терміново необхідні його послуги водія. Він не міг їй відмовити. Він був впевнений, що після пива з нього вийшов весь алкоголь. Під час руху у комендантську годину він використовує постійно посвідчення учасника бойових дій. Під час руху по вул. Братиславській у м. Києві його зупинили працівники поліції, згодом йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер», він погодився. Працівники поліції за усіма правилами підготували прилад та він пройшов огляд. Результат показав наявність у нього організмі алкоголю. Він погодився з висновком та повідомив, що дійсно вживав ввечері міцне пиво. Він заперечував результат, не має претензій до працівників поліції, він просив їх його відпустити з урахуванням його посвідчення, однак, вони склали протокол. Він погодився з протоколом, нічого не заперечував. Він просить суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, а обмежитись лише штрафом.

У судовому засіданні адвокат Огнєв Т.Є. зазначив, що вважає, що працівники поліції повинні були відвезти водія до медичного закладу, де ще раз перевірити правильність результатів дослідження. Оскільки це не було зроблено, він просить закрити справу за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі серії АПР № 347698 від 24 вересня 2023 року: «24 вересня 2023 року близько 04 години 52 хвилин по вул. Братиславська, 11 у м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем «Сітроєн», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Драгер», результат 0,51%о. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України».

Як вбачається з даних, що містяться в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, огляд був проведений «Драгером прибор Alcotest 6820», у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 таких ознак сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Встановлений результат тесту 0,51%о. ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом в акті згоду з результатами дослідження. Доповнень та зауважень до акту не надходило.

До цього акту долучений результат тесту.

Як вбачається з талону тестування на алкоголь, ОСОБА_1 проходив тест приладом «Драгер», за результатами проведення якого встановлено наявність у нього 0,51 %о алкоголю. ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом в акті згоду з результатами дослідження.

У судовому засіданні було відтворено відеозапис бодікамер працівників поліції. Як вбачається з даних, що містяться на відеозапису, працівники поліції зупинили автомобіль «Сітроєн», державний номерний знак НОМЕР_1 . При перевірці документів працівники поліції повідомили про наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння та висунули вимогу пройти перевірку приладом «Драгер». ОСОБА_2 погодився. З дотриманням усіх вимог підготовки приладу до тестування, працівники поліцій підготували прилад та провели дослідження. Результат тестування 0,51%о. ОСОБА_2 погодився з результатом та пояснив, що він ввечері вживав пиво, 4 години спав, а тому вважав, що за цей час алкоголь вийшов з організму. Працівники поліції роздруковують чек та складають акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. ОСОБА_2 не заперечує результати та підписує акт та чек драгера. Пише розписку, що зобов`язується не керувати автомобілем. Працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення, роз`яснюють права, наслідки. ОСОБА_2 просив, щоб врахували, що він учасник бойових дій та відпустили його, однак, працівники поліції роз`яснили, що без складання протоколу це неможливо. Будь яких зауважень та незгоди з діями працівників поліції ОСОБА_2 до протоколу занесено не було.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме дані, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення, у талоні до протоколу на тестування на алкоголь, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у розписці ОСОБА_1 про те, що він залишає автомобіль «Сітроєн», державний номерний знак НОМЕР_1 на місці зупинки та зобов`язується не керувати автомобілем протягом 24 годин, відтворивши запис на диску; - суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено перелік діянь, що містять склад цього адміністративного правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, тобто суб`єктом правопорушення визнається особа, яка керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право, а керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП , огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з даних, що містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як встановлено у судовому засіданні водій, ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаний про вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, оскільки проходив теоретичні та практичні навчання для підготовки до складання екзаменів для отримання права на керування автомобілем, здав ці екзамени та отримав відповідне посвідчення, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, знаючи, що це водієві заборонено.

У даному випадку ОСОБА_1 пройшов відповідне дослідження, яким було встановлено факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння, про що було складено відповідного змісту протокол за порушення пункту 2.9а Правил дорожнього руху.

Доказів порушення працівниками поліції вимог Інструкції матеріали справи про адміністративне правопорушення в собі не містять, не було їх надано і у судовому засіданні ОСОБА_2 та його адвокатом.

Наведені вище докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв`язку - достатності для доведеності вини водія ОСОБА_1 у порушенні ним приписів п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, що як наслідок тягне за собою відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення суддя, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, та те, що санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачено єдине адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суддя вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 251, 252, 266, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення, з урахуванням норм статей 287-279 КУпАП, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

Суддя Л.А. Мельниченко