ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Бігусяк М.В. захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , - на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп..

Згідно постанови суду, 02 лютого 2023 року о 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Калинівській, 9 в с. Топорівці Чернівецького району Чернівецької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та порушення мови. Від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу з застосуванням алкотестера «Драгер» відмовився, також відмовився проїхати до медичного закладу для проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння в ОНД «Чернівецький обласний наркологічний диспансер», чим порушив п.2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ЄУНСС №720/409/23 Головуючий у І інстанції: Вівчар Г.А.

Провадження №33/822/301/23 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Адвокат Бігусяк М.В., у своїй скарзі в інтересах ОСОБА_1 , не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки наявні в матеріалах справи докази є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом. За таких умов, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Зазначає, що згідно відеозапису, наданого до протоколу про адміністративне правопорушення, підставою зупинки транспортного засобу стало те, що ОСОБА_1 , нібито, порушив комендантську годину. Однак, ОСОБА_1 не порушував правил комендантської години, що підтверджується тим самим відеозаписом доданим до протоколу, де чітко зафіксовано час зупинки 01.02.2023 р. 22:31:54. Таким чином, керування транспортним засобом ОСОБА_1 не було порушено комендантської години.

Звертає увагу, що на відео підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 поліцейським не зазначено, то саме зупинка транспортного засобу та наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а в матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Окрім того, відеозаписи, які долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не відповідають вимогам Інструкції, оскільки складаються з чотирьох коротких самостійних записів різного змісту, які перериваються. Зміст наданих відеозаписів, об`єктивно не підтверджує відомостей, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 02.02.2023 року о 00:50 год., а отже не може бути належним та допустимим доказом по справі.

У зв`язку з чим, просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження щодо його підзахисного ОСОБА_1 , за відсутності в його діях адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, хоч і був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши та вислухавши доводи апеляційної скарги адвоката Бігусяка М.В. в інтересах ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимога цих правил, а також бути взаємно ввічливими, а відповідно до п.2.4 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Заперечення адвокатом Бігусяк М.В. в апеляційній скарзі та в апеляційному суді вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Пункт 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП України.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №314652 від 02.02.2023 року, яким встановлено, що 02 лютого 2023 року о 00 год. 30 хв. в с. Топорівці по вул. Калинівській, 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився під відеозапис, у встановленому законодавством порядку, чим порушив п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено в повному обсязі, проте підписати його останній відмовився. Будь яких заперечень, незгоди, зауважень чи клопотань не заявив (а.с.1).

Окрім того, від надання будь-яких письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився в силу ст. 63 Конституції України, відповідно до наявного в матеріалах справи пояснення (а.с.2).

В суд першої та апеляційної інстанцій для дачі своїх пояснень чи заперечень також не з`явився. Поважність своє відсутності під час розгляду справи не підтвердив жодним документом.

На думку суду, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Так, згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 мав проводитися за допомогою приладу Alcotest Drager-0049 у зв`язку з виявленням в останнього таких ознак сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та порушення мови, однак від проходження огляду на місці зупинки останній відмовився. Вказаний акт ОСОБА_1 також не підписав (а.с.5).

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння до ЧОНД від 02 лютого 2023 року в ОСОБА_1 було виявлено такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови. Від проходження медичного огляду в ЧОНД ОСОБА_1 відмовився (а.с.6).

Апеляційним судом встановлено, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини були зафіксовані на відеозаписах наданих працівниками поліції, на яких чітко зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому останньому чітко роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, а також його права відповідно до ст. 268 КУпАП. (а.с.7).

Отже, зазначені вище докази підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, будь-яких зауважень, доповнень чи пояснень до них, правопорушником надано не було.

За таких обставин, вважаю, що підстав недовіряти наявним в матеріалах справи доказам та сумніватися в їх правдивості в суду немає.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зокрема і зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Твердження апелянта адвоката Бігусяк М.В. в частині того, що підставою зупинки транспортного засобу стало те, що ОСОБА_1 , нібито, порушив комендантську годину, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, так як підставою зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 стало те, як убачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що 02.02.2023 року о 00 год. 30 хв. в с. Топорівці по вул. Калинівській, 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 у темну пору доби у якого номерний знак (задній) не відповідав вимогам стандартів, а саме не освітлювався, що не дало змоги визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, а також під час перевірки документів, водій не мав при собі і не представив посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив п.2.9.в та п.2.1.а ПДР України.

Дану постанову ОСОБА_1 підписав особисто, без будь яких пояснень та зауважень, тобто своєї неправомірної поведінки не заперечив.

Отже, наявні в матеріалах справи докази є належними та допустимими й складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень вимог законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів на спростування висновків місцевого суду щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в апеляційній скарзі стороною захисту не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду, а неправомірні дії працівників поліції щодо порушення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, чи безпідставної зупинки т/з чи адміністративного затримання не були предметом окремого оскарження в суді.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі. За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Бігусяка М.В. - залишити без задоволення, а постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2023 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська