Справа № 752/3268/23
Провадження №: 3/752/2262/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1
за участіОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП ОСОБА_4 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06.02.2023 серії ААБ № 214286, в якому зазначено, що 06.02.2023 о 07:30 у м. Києві по вул. В. Касіяна водій ОСОБА_1 керував автобусом Богдан А-091, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами.

Разом з протоколом до матеріалів справи приєднано примірник постанови Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 47940610 від 08.04.2020 та відеозапис з нагрудної камери поліцейського Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, вміщений на лазерний компакт диск.

Так, ч. 3 ст. 126 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

У ході розгляду справи ОСОБА_1 надав усні пояснення, в яких висловив свою незгоду зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, заперечив факт керування транспортним засобом, заперечив факт наявність події і складу адміністративного правопорушення, пояснив, що про наявність постанови державного виконавця, за якою він обмежений у праві керування транспортними засобами він не обізнаний, автобусом не керував, а перебував у ньому та поряд з ним, вчиняючи спроби його полагодити. Зокрема ОСОБА_1 пояснив, що автобус належить жінці, з якою він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу - ОСОБА_3 , використовується він Приватним підприємством інвалідів "Надія-2000" за договором з власницею та на підставі відповідної довіреності. 06.02.2023 вранці автобус вийшов з ладу, до ОСОБА_3 як власниці зателефонував водій Приватного підприємства інвалідів "Надія-2000" та попросив його полагодити, поки ОСОБА_1 з ОСОБА_3 доїхали до місця вимушеної зупинки автобуса, водій змерз та поговоривши з ними, коли вони приїхали, пішов додому. У той момент як ОСОБА_1 копирсався поряд з автобусом та заходив в середину погрітися, під`їхав патрульний автомобіль і поліцейські вирішили, що він керує, хоча автобус був знерухомлений. У процесі спілкування з поліцейсктми він них йому стало відомо про наявність постанови державного виконавця, за якою він має обмеження у паві керування транспортними засобами через прострочку чи борг з аліментів, хоча на справді кошти на утримання свої дитини він регулярно передає колишній дружині.

На підтвердження своїх посилань ОСОБА_1 надав заяву ОСОБА_2 (колишнє прізвище ОСОБА_2 ) про відсутність претензій зі сплати аліментів до ОСОБА_1 , реєстраційні документи на транспортний засіб Богдан А-091, державний номерний знак НОМЕР_1 , договір та довіреність на керування ним.

За клопотанням ОСОБА_1 у судовому засіданні було оголошено перерву для виклику в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

У судовому засіданні ОСОБА_2 , участь якої була забезпечена засобами сучасної телекомунікації, пояснила, що сама не була обізнаною з винесенням державним виконавцем постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами її колишнього чоловіка, ОСОБА_1 кошти на утримання їх спільної дитини передає готівкою та/або перераховує на банківську картку, участь у вихованні дитини приймає, час проводить, спору про несплату аліментів між ними не має.

ОСОБА_3 надала в судовому засіданні усні пояснення, які позитивно співвідносяться з поясненнями, які надав ОСОБА_1 29.03.2023 в судовому засіданні.

При цьому, з матеріалів справи судом (суддею) було встановлено, що 24.06.2015 відкрито виконавче провадження ВП № 47940610 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5817 від 24.10.2012 Деснянського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі 600,00 грн, починаючи з 04.05.2012.

08.04.2020 Оболонським районним відділом Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відносно ОСОБА_1 .

Вивчивши наявні матеріали та заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення суд (суддя) зазначає наступне.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, ч. 3 ст. 126 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП є умисел на вчинення вказаного проступку.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Згідно із ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Вказана постанова надсилається сторонам виконавчого провадження для відома не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний з постановою від 08.04.2020, а також мав умисел на порушення приписів ч. 10 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" суду не представлено, а у поєднанні з його запереченнями, підтвердженими поясненнями свідків та поданими ним документами, подія і склад адміністративного правопорушення є такими, що відсутні.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, 126, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко