ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кравцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Кравцова Вадима Віталійовича, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, 07 грудня 2022 року близько 01 год. 35 хв. в м. Дніпро по вул. Володимира Антоновича, 56, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CITROEN BERLINGO, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року та просить закрити провадження по справі.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування зазначає, що 06.12.2022 року ОСОБА_1 знаходився у своєму автомобілі CITROEN BERLINGO, який був припаркований біля КНП Клінічна лікарня швидкої допомоги ДМР, тоді як до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції з якого вийшли поліцейські та підійшли до його автомобілю й одразу поцікавились станом його здоров`я, а також повідомили йому, що у нього під час руху не були увімкнені ходові вогні. Однак, перебуваючи у стані тяжкого душевного хвилювання після спілкування з побратимами, які перебувають у лікарні, ОСОБА_1 не розумів причину його зупинки, а тому на пропонування поліцейським пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер одразу погодився.

При цьому, наголошує, що після того, як ОСОБА_1 вийшов з автомобілю, почалась повітряна тривога та оскільки він понад 9 місяців перебував у зоні активних бойових дій, почав відчувати сильні душевні хвилювання, внаслідок чого усі подальші його дії вчинялись ним у стані страху, які супроводжувались сильними душевними хвилюваннями.

Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що ОСОБА_1 до початку повітряної тривоги не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що працівниками поліції під час збирання доказів вини ОСОБА_1 не було надано належної оцінки його поведінці, не з`ясовано підстави такої поведінки, що свідчить про їх упередженість по відношенню до його особи. Водночас, звертає увагу, що на відеозаписі з боді-камер поліцейських не видно сам рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а сам відеозапис починається з того, як ОСОБА_1 перебуває за кермом припаркованого на узбіччі дороги автомобілю, а коло нього знаходяться поліцейські, а тому, сторона захисту стверджує, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, даним відеозаписом не зафіксовано процедуру складання працівниками поліції протоколу, рапорту та направлення, що ставить під сумнів достовірність таких доказів. Разом з цим, зазначає, що ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, останній весь час вважав, що зможе сплатити штраф протягом 10 днів та хотів скоріше закінчити процедуру складання протоколу.

Крім того зазначає, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а з відеозапису видно, як у працівників поліції є сумнів щодо наявності запаху алкоголю з порожнини роту у ОСОБА_1 , а отже вимога поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» була передчасною. При цьому, під час складання протоколу та фіксування відмови ОСОБА_1 від проходження огляду працівниками поліції не було залучено свідків.

Разом з цим, вказує, що наявне у матеріалах справи направлення на огляд до закладу охорони здоров`я має суперечності з іншими доказами у справі, оскільки направлення було складено 07.12.2022 о 01:30 год., тоді як у протоколі та на відеозаписі видно, що початок фіксування розпочато о 01:35 год., а отже протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не може бути належним та допустимим доказом у цій справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Кравцов В.В. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Додатково суду ОСОБА_1 пояснив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки був пригнічений зустріччю у госпіталі з пораненими побратимами по військовій службі, тому хотів, щоб усе швидше закінчилося.

Вислухавши пояснення захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 093669 від 07.12.2022 року; рапорт інспектора поліції від 07.12.2022; направлення водія до медичного закладу від 07.12.2022 та відеозаписи з нагрудних боді-камер поліцейських.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 093669 від 07.12..2022, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 07 грудня 2022 року близько 01 год. 35 хв. в м. Дніпро по вул. Володимира Антоновича, 56, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CITROEN BERLINGO, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, вираженим тремтінням пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі зафіксовано, що від надання пояснень особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відмовився на боді-камери №475546, 473934, 473955, документи не вилучались, так як було пред`явлено додаток «Дія», тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, від підпису та отримання копії протоколу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відмовився.

Згідно рапорту інспектора взв.2 роти 4 бат. 1 УПП в Дніпропетровській області лейтенанта Бойко О.В. від 07.12.2022 року вбачається, що 07.12.2022 року приблизно о 01:30 патрулюючи Центральний район у складі екіпажу «Легіон 451» за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 56, у відповідності до п. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» було зупинено автомобіль CITROEN BERLINGO д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого під час спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відповів відмовою. Відмову було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор №475546, 473955, 473934. Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП водія було відсторонено від керуванням т/з, посвідчення водія не вилучалось (а.с. 4).

Згідно направлення на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я від 07.12.2022 вбачається, що ОСОБА_1 було виписано направлення в КП Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня психіатричної допомоги ДОР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, який міститься у 1 файлі на одному DVD-R диску, долученому до матеріалів справи (обкладинка диску не пронумерована).

Так, з відеофайлу export-isobc тривалістю 00:00:00 00:33:33 вбачається, що інспектори поліції підійшли до автомобіля у якого працював двигун, світилися габаритні вогні, та за кермом якого перебував ОСОБА_1 і повідомили йому, що він порушує правила ПДР, оскільки рухався без увімкненого ближнього світла, на що останній відповів, що у нього увімкнені габаритні вогні та вимкнув двигун автомобілю. Далі працівник поліції попрохав ОСОБА_1 надати документи на транспортний засіб та які посвідчують особу, та задав останньому запитання, чому він їхав без світла, на що, чіткої відповіді ОСОБА_1 надано не було.

Надалі поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер», на що він спочатку погодився, вийшов з автомобілю та підходячи до працівників поліції попросив їх вимкнути камеру, однак отримав відмову. Після того, як працівник поліції відмовився вимкнути камеру, ОСОБА_1 почав відмовлятися від проходження медичного огляду за допомогою приладу «Драгер» та повідомив поліцейських, що він є військовослужбовцем та рухається додому в іншу область.

Далі, поліцейський неодноразово запитував у ОСОБА_1 чи готовий він проїхати до медичного закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, на що ОСОБА_1 також відповідав відмовою, після чого працівник поліції повідомив йому наслідки такої відмови та те, що відносно нього буде складений протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 спочатку говорив, що не вживав алкогольні напої, але через деякий час вказав «да, есть косяк», надав документи на автомобіль та сів до свого автомобілю.

Подальшою відеозйомкою зафіксовано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, після завершення чого ОСОБА_1 було ознайомлено із його змістом, повідомлено дату, час та місце судового розгляду, однак останній вказав, що підписувати протокол не буде.

Отже зазначені на вказаному відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та що йому не було роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і не містить моменту зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння, що й не заперечував сам ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, з огляду на наступне.

За приписами частини 1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно рапорту інспектора взв.2 роти 4 бат. 1 УПП в Дніпропетровській області лейтенанта Бойко О.В. від 07.12.2022 року (а.с.4) у відповідності ст. 266 КУпАП водія ОСОБА_1 було відсторонено від керуванням транспортним засобом.

Разом з цим, твердження сторони захисту про те, що працівники поліції діяли упереджено по відношенню до ОСОБА_1 , не з`ясували причини його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та складали протокол про адміністративне правопорушення заради показників, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки з відеозапису видно, що працівники діяли в межах своїх повноважень, а будь-яких скарг або зауважень під час складання протоколу ОСОБА_1 не висловлював.

При цьому, жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції, та ставили б під сумнів наявність підстав для складання протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено й стороною захисту таких суду не надано.

Водночас, наявність розбіжностей в часі складання в протоколі про адміністративне правопорушення та направленні водія до закладу охорони здоров`я, на що звертає увагу захисник, суд апеляційної інстанції вважає технічною помилкою, яка жодним чином не впливає на правильність висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, доводи сторони захисту щодо не залучення працівниками поліції двох свідків, які б підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є неспроможними, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП працівниками поліції використовувався технічний засіб відеозапису, який долучений до протоколу, а тому підстав для залучення свідків у даному випадку не було.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги щодо відсутності законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , визначених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», також не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки вони не є предметом апеляційного розгляду.

Всі інші доводи апеляційної скарги сторони захисту судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Кравцова В.В. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Кравцова Вадима Віталійовича - залишити без задоволення, а постанову судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО