Дата документу Справа № 336/6441/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6441/22 Головуючий в 1 інст. Карабак Л.Г..
Провадження №33/807/109/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , його адвоката Тивоненка Д.Р., представника потерпілої адвоката Харькова В.О., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Тивоненка Д.Р. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив - 14.11.2022 о 12 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство по відношенню до ОСОБА_2 , колишньої дружини, що супроводжувалось нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство в сім`ї, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Тивоненко Д.Р. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вказана постанова суду винесена з порушенням матеріального та процесуального права у зв`язку з наступним. Так, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, чим було порушено його право захист. Вказує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, проте весь адміністративний матеріал складений за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Звертає увагу суду, що матеріали справи не містять жодного належного доказу, який би підтвердив, що ОСОБА_1 висловлював на адресу колишньої дружини ОСОБА_2 погрози, усе обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях потерпілої. На думку сторони захисту, єдиною метою звернення потерпілої із заявою до органів поліції є бажання заборонити ОСОБА_1 спілкуватися із дітьми, оскільки він звернувся до РА ЗМР по Шевченківському району із заявою про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей батьку, який проживає окремо. Крім того, в суді також перебуває позов щодо розподілу майна.

Просить постанову судді від 22 листопада 2022 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні в ході апеляційного перегляду адвокат Тивоненко Д.Р. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ОСОБА_1 підтримав свого захисника та зазначив, що насилля щодо своєї колишньої дружини не вчиняв, представник ОСОБА_2 - адвокат Харьков В.О. просив змінити постанову суду першої інстанції шляхом виправлення описки щодо частини ст. 173-2 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Проте, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.280 КУпАП в достатній мірі не з`ясував винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та в постанові не навів об`єктивних даних, на яких ґрунтується висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Приписами ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Всупереч вимогам ст. 283 КУпАП постанова судді не містить основних обов`язкових елементів, наявність яких свідчить про повноту і об`єктивність з`ясування всіх обставин справи.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №447347 від 10.11.2022, вбачається, що ОСОБА_1 14.11.2022 о 12 год. 50 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , погрожував колишній дружині ОСОБА_2 фізичною розправою, чим скоїв домашнє насилля психологічного характеру, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 2).

Згідно з оскаржуваною постановою, суд першої інстанції встановив, що 14.11.2022 о 12 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство по відношенню до ОСОБА_2 , колишньої дружини, що супроводжувалось нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство в сім`ї, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 15-17).

Тобто, суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за більш тяжке адміністративне правопорушення, ніж було інкриміновано останньому, що могло б отримати виправлення в апеляційній інстанції з огляду на наявні повноваження (ст. 294 КУпАП) шляхом зміни постанови суду першої інстанції, але суд встановив фактичні обставини справи, які взагалі не інкримінуються ОСОБА_1 , а між тим ті, які були інкриміновані, не отримали оцінки з боку суду.

Діючи у межах наданих суду повноважень, визначених статтею 294 КУпАП, та не маючи можливості повернути справу до суду першої інстанції, допитавши осіб, зокрема і свідка за клопотанням сторони потерпілої, суд вирішує дану справу по суті.

Так, ОСОБА_1 заперечує вчинення ним дій як зазначених у протоколі, так і встановлених місцевим судом.

Щодо самих обставин події, зазначає наступне.14.11.2022 р. перебував у парку неподалік місця проживання, до нього підбігли його діти, які гуляли із бабусею - ОСОБА_3 . Ця зустріч була випадковою, між тим ОСОБА_3 заперечувала спілкуванню його із дітьми та кричала на них, щоб діти покинули батька та повернулися до неї. Надалі ОСОБА_4 зателефонувала колишній дружині - ОСОБА_2 , яка приїхала разом із чоловіком та з якою відбулася розмова щодо причин неможливості спілкування із дітьми, ОСОБА_2 наполягала на завчасному обговоренні зустрічей із дітьми, він повідомив про випадковість цієї зустрічі. Нинішній чоловік ОСОБА_2 наполіг на виклику поліції, на що він ( ОСОБА_1 ) не заперечував.

ОСОБА_1 вважає таку поведінку ОСОБА_2 бажанням заборонити йому спілкуватися із дітьми, зазначає про власне звернення до відповідного органу про усунення перешкод у спілкуванні із дітьми та вказує на цивільну справу щодо поділу майна, яка перебуває на розгляді в суді.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є бабусею дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Кожен день вона з дітьми відвідує парк під час прогулянки.

14.11.2022, як завжди, гуляли у парку по АДРЕСА_2 . З`явився її колишній зять ОСОБА_1 , взяв сина на руки. Вона почала вимагати, щоб той залишив дітей. Але ОСОБА_1 обурювався, що йому не дають можливість бачитися з дітьми. При цьому, він висловлював образи.

У протоколі прийняття заяви ОСОБА_2 , чітко не вказано потерпілою про погрози, ці обставини відображені як загальні (а.с. 10).

Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3 чітко зазначила про наявність образ з боку ОСОБА_1 , однак зазначила про відсутність з його боку погроз.

Між тим, за змістом складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останньому інкримінуються саме погрози фізичною розправою з боку ОСОБА_1 колишній дружині - ОСОБА_2 , що з огляду на свідчення безпосереднього очевидця події ОСОБА_3 не знайшли підтвердження.

В контексті оцінки доказу у виді пояснень ОСОБА_2 , згідно з якими ОСОБА_1 14.11.2022р. викрикував погрози не тільки їй, а й на адресу її сім`ї (а.с. 9), суд апеляційної інстанції констатує їх не відповідність критеріям достатності доказів для встановлення провини.

З цього приводу, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вважаю за необхідне звернутися до практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства.

Так, у своїй практиці Європейський суд фактично порівнює адміністративне переслідування із кримінальним, відзначає універсалізацію понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), що передбачає необхідність доведення адміністративного обвинувачення державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Надані на дослідження суду докази мають отримати оцінку на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а у своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку щодо інкримінованих обставин.

Аналізуючи письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , суд також зважує на неприязних відносинах між нею та ОСОБА_1 , які є колишнім подружжям, мають двох неповнолітніх дітей, на даний час між ними не вирішений цивільно-правовий спір щодо поділу майна.

Одночасно суд зауважує на наявності між ОСОБА_1 та потерпілою спірних відносин щодо спілкування із дітьми, що прослідковується з даних, наявних у матеріалах справи та зі свідчень ОСОБА_3 і пояснень ОСОБА_1 .

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району №438р від 22.12.2022 визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_1 за відповідним зверненням останнього.

Отже, надаючи оцінку єдиному доказу у справі в контексті висунутого ОСОБА_1 адміністративного обвинувачення у виді письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , приходжу до висновку про його недостатність для висновку щодо доведеності провини ОСОБА_1 .

Одночасно суд не може не звернути увагу на сумнівність письмових пояснень потерпілої через призму достовірності з огляду на наявність напружених відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та внаслідок невідповідності пояснень ОСОБА_2 свідченням ОСОБА_3 , яка заперечила інкриміновані ОСОБА_1 обставини висловлення на адресу потерпілої саме погроз фізичної розправи.

Встановлені при апеляційному розгляді справи про адміністративне правопорушення обставини не переконують суд у наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова районного суду скасуванню та закриттю провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Тивоненка Д.Р. задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, скасувати.

Постановити нову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник