Справа № 154/4060/22 Провадження №33/802/173/23 Головуючий у 1 інстанції:Кусік І. В.
Категорія:ч. 1 ст. 204-1 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., захисника адвоката Нагули О.О., розглянувши в режимі відеоконференції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника Нагули О.О. в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, на постанову судді ВолодимирВолинського міського суду Волинської області від 12 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 2041 КУпАП та накладено адміністративне стягненню у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3400,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 грн судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він18 листопада 2022 року о 13:30 год. у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг» під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України будучи громадянином України призовного віку, в умовах воєнного стану, намагався виїхати за межі території України шляхом пред`явлення паспортного документа громадянина Ізраїлю, тобто вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України без відповідних документів, передбачених ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджений постановою КМУ № 57 від 27.01.1995, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 2041 КУпАП.

На вказану постанову суду захисником подано апеляційну скаргу зі змісту якої вбачається, що апелянт просить скасувати вказану постанову та винести нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 2041 КУпАП. Вважає, що суд неповно з`ясував всі обставини даної справи, оскільки паспорт громадянина Ізраїлю є дійним, ОСОБА_1 неодноразово вже перетинам кордон пред`являючи саме даний документ. Матеріали справи не містять даних про недійсність наданого ОСОБА_1 документу. Зазначає, що законодавством України не передбачено відповідальність за подвійне громадянство. Вказує, що ОСОБА_1 здійснює волонтерську діяльність. Крім того, стверджує про неналежне повідомлення про дату розгляду справи, з огляду на роздруківку переписки з помічником судді. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції, постанова від 12.01.2023 оприлюднена 16.01.2023, даних про отримання її копії в матеріалах справи немає, з огляду на воєнний стан в Україні, при цьому апеляційну скаргу подав 13.02.2023, тому строк апеляційного оскарження постанови йому необхідно поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Щодо доводів апелянта про те, що справа розглядалась без його участі, то суд знаходить останні безпідставними, оскільки відповідно до протоколу серії ЗхРУ №288559 від 18.11.2022, останній був складений в присутності ОСОБА_1 , він не був позбавлений можливості вживати заходів для отримання інформації про розгляд справи в суді, а твердження про неналежне повідомлення про дату розгляду справи через переписку у месенджері «Вайбер», з огляду на наявну телефонограму (а.с.12), не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, жодних порушень, судом допущено не було.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи та пояснення апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 2041 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.2041 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Зазначена норма закону встановлює порядок перетину державного кордону України громадянами України.

Заборона мати подвійне громадянство обумовлена в Конституції України (стаття 4 Конституції України). Проти волі громадянина України позбавляти громадянства України забороняє стаття 25 Конституції України.

За Законом України «Про громадянство», держава визнає за громадянами України лише їхнє українське громадянство.

Під час розгляду справи, встановлено, що ОСОБА_1 має подвійне громадянство і згідно додатку Дія має дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Однак, відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України», у правовідносинах з Україною він залишається лише громадянином України.

І для ОСОБА_1 дозвільним документом для перетину державного кордону України є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Оскільки громадянин України ОСОБА_1 при перетині кордону на паспортний контроль пред`явив паспорт громадянина Ізраїлю для виїзду за кордон, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав його винним у тому, що він вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів (такі дії становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 2041 КУпАП), й з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не мав умислу на незаконний перетин кордону, апеляційний суд відхиляє, як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й повністю спростовуються наведеним вище.

В даному випадку, ОСОБА_1 , як громадянин України притягується до відповідальності не за наявність у нього громадянства іншої держави, а саме за спробу перетину Державного кордону України, без відповідних документів.

Доводи апеляційної скарги щодо здійснення ОСОБА_1 волонтерської діяльності, в даному випадку, не свідчать про відсутність в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, дійшов до обґрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 2041 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень вимог матеріального чи процесуального права, які дають підстави змінити чи скасувати оскаржувану постанову.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, Волинський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В

Поновити захиснику Нагулі О.О. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді ВолодимирВолинського міського суду Волинської області від 12 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Нагули О.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову ВолодимирВолинського міського суду Волинської області від 12 січня 2023 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок