ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/344/23 Справа № 204/3721/22 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши клопотання про поновлення строків та апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює КП "Квітень", який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 гривень на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 квітня 2022 року о 21 год. 35 хв. в м. Дніпрі, проспект Івана Мазепи біля будинку 48, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL ASTRA державний номерний знак НОМЕР_1 перебував з явного ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покрову, тремтіння пальців рук. На проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому закону порядку водій відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначив, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні, а копію постанови йому не надсилали.

Вважає, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, що є наслідком необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності. На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 та його захисника, що суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Судом не було враховано його пояснення. Зазначає, що автомобілем не керував, а 30.04.2022 року близько 21 години 30 хвилин знаходився біля автомобіля.

Зазначає, що працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, але при цьому не роз`яснили порядку проходження такого огляду та наслідків відмови від проходження такого огляду.

Крім того, вказує, що працівники поліції не вилучали у нього посвідчення водія та не відстороняли його від керування транспортним засобом.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав викладених в ній.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09.11.2015 № 1452/735, ознаками наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з постанови, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особою, яка керує транспортним засобом, від проходження встановленого законом, медичного огляду на стан сп`яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень свідків, рапорту працівника поліції.

Однак, такий висновок суду є сумнівним, оскільки не узгоджується з доказами у справі.

Так, свідки події судом першої інстанції безпосередньо допитані не були, з пояснень останніх, які містяться в матеріалах справи на (а.с. 3,4) чітко не вбачається, від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 - на місці за допомогою спеціальних приладів, чи в медичному закладі, не вказано які саме ознаки алкогольного сп`яніння в нього було виявлено, чи роз`яснювалися йому порядок проходження медичного огляду та наслідки відмови від його проходження.

Апеляційний суд критично відноситься до вказаних пояснень свідків, оскільки останні не містять їх анкетні дані, адресу проживання, що унеможливлює їх виклик у судове засідання для безпосереднього допиту у суді.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що покази свідка ОСОБА_2 не беруться до уваги, оскільки вона є колишньою дружиною ОСОБА_1 , а отже зацікавленою особою.

Як слідує з апеляційної скарги ОСОБА_1 , останній свою вину не визнає та вказує, що не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а перебував біля свого автомобіля.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Суб`єктом правопорушення за вищевказаною нормою є водій транспортного засобу.

Наразі судом першої інстанції не було враховано, що під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, що не було встановлено в діях ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ним, як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення, інкримінується відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. В протоколі також зазначено, що відбувалась фіксація.

Однак, в матеріалах справи відсутній відеозапис з бодікамер поліцейських, на якому було б зафіксовано факт пропозиції працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи у закладі охорони здоров`я.

Крім того, відсутні і в матеріалах справи відомості щодо неможливості застосування працівниками поліції технічних засобів відеозапису та проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.

Також, за положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов`язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог коментованої норми закону при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що у винуватість ОСОБА_1 ставиться відмова у проходженні огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність як доказу належної відеофіксації правопорушення є обґрунтованими.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р., неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали справи, допитавши ОСОБА_1 приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б доводили вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза розумним сумнівом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на нетипову обставину - відсутність в матеріалах даної справи відеозаписів з нагрудних камер поліцейських або відеореєстратора патрульного автомобіля, які за загальним правилом додаються до матеріалів справ даної категорії, а єдиним належним доказом, який підтверджує факт відмови водія, фактично є рапорт співробітника поліції, який з огляду на правову позицію ВСУ, яку викладено у постанові КАС ВСУ у справі № 524/5741/16-а, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Таким чином, з наданих матеріалів неможливо чітко встановити та вважати доведеним, чи дійсно ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, чи було йому роз`яснено порядок огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження; що саме йому пропонували співробітники поліції і від чого саме він відмовився.

Також з наданих матеріалів вбачається, що судом було здійснено виклик ОСОБА_1 в судове засідання, однак в матеріалах відсутні дані про належне повідомлення та отримання останнім смс-повідомлення чи повістки до суду.

Місцевий суд, розглядаючи справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, неповно дослідив матеріали справи і одночасно порушив право останньої на захист.

З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується вищенаведеними доказами у їх сукупності.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, - постанову суду належить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 266, 280, 294 КУпАП суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року, - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року, - скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко