справа № 361/9414/23
провадження № 3/361/4395/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 р. м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Скрипка О.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Гончаренка О.О., розглянувши матеріали справи, яка надійшла від Броварського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД 274696 від 12.10.2023 р., 12.10.2023 р. о 12 год. 55 хв. по вул. Київська, 1 в м. Бровари Київської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «DAEWOO Lanos» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 12.10.2023 р. близько 12 год. 20 хв., керуючи автомобілем «DAEWOO Lanos» н.з. НОМЕР_1 , виїхав із автостанції «Дарниця» в м. Києві та рухався по Броварському проспекту в напрямку с.Згурівка Броварського району Київської області. Доїжджаючи до окружної м. Броварів, через брак пального автомобіль почав поволі зупинятися та саме в цей час йому зателефонував знайомий ОСОБА_2 . Повернувши з Броварського проспекту на автодорогу Е 95 автомобіль зупинився повністю, після чого ОСОБА_3 , який на той час перебував у нього в автомобілі в якості пасажира пішов до найближчої АЗС за пальним, а він залишився у автомобілі. Через деякий час до нього під`їхав патрульний автомобіль працівників поліції, під час спілкування з якими останні почали погрожувати йому вилученням його транспортного засобу на користь ЗСУ, у зв`язку з неправильним його місцем паркування та створення у зв`язку з цим загрози безпеці дорожнього руху. Сприйнявши такі погрози працівників поліції реальними, він запитав чи є будь-яка можливість не вилучати автомобіль, на що працівник поліції відповів, що транспортний засіб вилучатися не буде за умови підписання ОСОБА_1 документів у яких він зізнається про випиту пляшку пива, керування ним автомобілем, відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та озвучення цього всього у присутності свідків під зйомку боді камери. При цьому, працівники поліції запевнили ОСОБА_1 , що складений відносно нього у зв`язку з цим протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасується судом, оскільки вони не зможуть долучити до нього відео доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 вчинив запропоновані працівниками поліції дії, взамін чого отримав можливість далі керувати своїм автомобілем, без його вилучення, що й було зроблено, після того, як ОСОБА_4 повернувся до автомобіля з пальним. Прохав суд закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Гончаренко О.О. подав суду письмове клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на момент, коли ОСОБА_1 кваліфікують час вчинення адміністративного правопорушення, він знаходився у нерухомому транспортному засобі, функцій водія не виконував, тобто в розрізі ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким не являвся, а як наслідок цього позбавлений обов`язкових ознак суб`єкта адміністративного правопорушення за вказаною нормою і таким не являється.

В ході розгляду справи за клопотанням сторони захисту були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що 12.10.2023 о 12 год. 35 хв. він зателефонував до ОСОБА_1 , який йому повідомив, що він їде із м. Київ до смт. Згурівка та в його автомобілі закінчується пальне, автомобіль заглох та зупинився. На запитання ОСОБА_1 , чи зможе він підвезти пальне, він повідомив, що не зможе йому цим допомогти, оскільки знаходиться на роботі в смт Згурівка. Також ОСОБА_1 повідомив, що у нього в автомобілів перебуває пасажир Головатий Вадим, якого він попросив сходити до найближчого АЗС за пальним, а ОСОБА_1 залишився чекати у автомобілі та продовжував спілкуватися з ним по телефону. Згодом, ОСОБА_1 повідомив, що до його автомобіля під`їхав патрульний автомобіль працівників поліції, з якого вийшли поліцейські та прямують до його авто, у зв`язку з чим вони закінчили телефонну розмову. Пізніше від ОСОБА_1 йому стало відомо про те, що працівники поліції повідомили його про намір вилучити автомобіль, у зв`язку з його неправильним припаркуванням та створенням загрози безпеці дорожнього руху. Зі слів ОСОБА_1 для уникнення таких дій з боку правоохоронців, він написав, що випив пляшку пива, керував транспортним засобом, та відмовився про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків під запис боді камери, так як правоохоронці переконали його у тому, що складений відносно нього протокол за відмову від огляду скасується у суді, через відсутність у поліції відео доказів факту керування ним транспортним засобом, його зупинки та неможливості ненадання таких матеріалів суду.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 12.10.2023 близько 12 год. 20 хв. він перебував на автостанції «Дарниця» м. Києві, з метою подальшої поїздки на маршрутному автобусі до смт Згурівка Броварського району Київської області. В цей час, до автостанції під`їхав автомобіль марки DAEWOO LANOS, темно-синього кольору, водій якого запропонував присутнім, кому необхідно їхати у напрямку с.Згурівка, на що він погодився та вказаному автомобіл поїхали до вказаного населеного пункту. Доїжджаючи до повороту на автодорогу Е 95 - «Окружна м. Броварів» автомобіль почав зупинятися через брак пального. В цей час водієві на ім`я ОСОБА_6 , з яким він познайомився в ході спілкування, на мобільний телефон зателефонував його кум на ім`я ОСОБА_7 . Повернувши з Броварського проспекту на автодорогу Е 95, автомобіль зупинився повністю. Після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_6 попросив його сходити до найближчої АЗС за пальним та дав йому для цього пластикову каністру та грошові кошти. Він погодився на прохання ОСОБА_6 та пішов до АЗС «КЛО», що знаходиться при в`їзді до м. Бровари. Повернувшись до автомобіля більше ніж за годину, разом з ОСОБА_6 залили пальне до автомобіля та поїхали далі до смт. Згурівка. По дорозі ОСОБА_6 розповів, що за його відсутності до автомобіля під`їхала поліція, працівники якої повідомили про намір вилучити автомобіль, у зв`язку з його неправильним припаркуванням та створенням загрози безпеці дорожнього руху. Для уникнення таких дій з боку правоохоронців, зі слів ОСОБА_6 , він написав поліцейським, що випив пляшку пива, керував транспортним засобом, відмовився про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та озвучив це все в присутності двох свідків під запис боді камери. Крім того, правоохоронці запевнили ОСОБА_6 , що складений відносно нього протокол за відмову від огляду, у суді скасується, через відсутність у поліції відео доказів факту керування ним транспортним засобом, його зупинки та ненадання таких матеріалів до суду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані наркотичного сп`яніння. За вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Аналіз дослідженого відеозапису, наданого працівниками поліції, не підтверджує факту керування автомобілем ОСОБА_1 , адже момент руху транспортного засобу проїзною частиною та момент його зупинки на відеозаписі не зафіксований. Тому отримати достовірні дані про те, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу не виявляється можливим.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція).

Відповідно доп.2-4 вищевказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Так, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану наркотичного сп`яніння такі як звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктом 3 розділу 1 Інструкції. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД № 274696, вказано: «… ОСОБА_1 … керував автомобілем … з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя).

Ці ж самі ознаки алкогольного сп`яніння, які входять до списку таких ознак, що містяться у п. 3 Розділу І Інструкції, вказані у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), а також у поясненнях ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 6).

Так, згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто, законною вимога до водія транспортного засобу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є тільки тоді, коли у такого водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння.

В ході розгляду справи були переглянуті відеозаписи з боді-камери ів «0000118__0045», «0000118__ 0046» та «0000118__0047», з яких встановлено, що поведінка ОСОБА_1 протягом всього відео є спокійною, повсякденною, мова чітка, хода та положення стоячи контрольовані, без хитання, тремтіння рук та пальців рук не вбачається, має природний колір обличчя.

Крім того, на вказаних відеозаписах, працівниками поліції, жодного разу, як в присутності залучених свідків, так і без них, не озвучено про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

У акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), жодного з ознак алкогольного сп`яніння не вказано.

Що ж стосується зазначення цих ознак у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), то слід врахувати, що цей документ так, само як і протокол складається працівником поліції виключно на свій розсуд, тим більше ознаки алкогольного сп`яніння уже в ньому перераховані до його складання, залишається необхідність лише відмітити їх, що теоретично можна зробити в будь який час, до моменту направлення справи до суду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №204/2352/16-а).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ґрунтуючись на нормах статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо не доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях останнього, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст.251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. В. Скрипка