Справа № 127/5868/23
Провадження № 3/127/1832/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2023м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2023 о 02.40 год. ОСОБА_1 в умовах воєнного стану вжив наркотичну речовину, після чого був виявлений в стані наркотичного сп`яніння на території місця тимчасового розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення визнав та суду пояснив, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають дійсності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо дотримання процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Частиною першою статті 254 КпАП регламентовано, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

При цьому частиною другої статті 254 КпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З наданих суду матеріалів випливає, що подія, за фактом якої був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , мала місце 23.01.2023, а тому граничним строком складання зазначеного протоколу є 24.01.2023. Разом з тим, скерований до суду протокол про адміністративне правопорушення серії НГУ № 219622 датований 02.03.2023. Отже при складанні вказаного протоколу були не дотримані приписи частини другої статті 254 КпАП.

Однак, суд при цьому враховує, що чинний КпАП визначає виключний перелік обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів статті 247 КпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Отже, з сукупного аналізу наведеної норми випливає, що порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення не є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Не містить також чинний КпАП застереження і щодо того, що у разі недотримання процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, усі зібрані у справі докази мають бути визнані недопустимими. Саме тому суд вважає, що протокол стосовно ОСОБА_1 має бути розглянутий відповідно до приписів статті 280 КпАП.

Дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов до такого висновку.

Зі змісту частини третьої статті 172-20 КпАП слідує, що адміністративна відповідальність настає у разі вчинення дій, передбачених частинами першою або другою цієї статті, вчинених особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Частиною першою статті 172-20 КпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В свою чергу частиною другою статті 172-20 передбачена відповідальність за участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Отже диспозиція частини першої статті 172-20 КпАП встановлює альтернативні склади правопорушення: 1) за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; 2) поява зазначених осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3) виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 4) відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 23.01.2023 о 02.40 год. ОСОБА_1 в умовах воєнного стану вжив наркотичну речовину, після чого був виявлений в стані наркотичного сп`яніння на території місця тимчасового розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2.

У ході медичного огляду 23.01.2023 о 12.05 год. було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання амфетаміну, метамфетаміну та солей.

Отже, аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд враховує таке.

Пунктом 3 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) регламентовано, що початком проходження військової служби вважається, зокрема, день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Згідно з наданими суду матеріалами ОСОБА_2 є курсантом 3 відділення 239 навчальної групи курсу № 4 командно-штабного факультету, а відтак ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу ВО Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», та Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію»

З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» регламентовано, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, а відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в подальшому був неодноразово продовжений.

Згідно з вимогами статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), який затверджений Законом України К548-ХІV від 24 березня 1999 року, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки.

Відповідно до вимог статті 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статутом користуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи та військові навчальні заклади Збройних Сил України.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП), за ознаками виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в стані наркотичного сп`яніння, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення правопорушення в умовах особливого періоду.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд враховує, що останній згідно з наданими матеріалами раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, щиро розкаявся. Враховуючи викладене, з метою попередження вчинення ОСОБА_1 аналогічних правопорушень в майбутньому, суд вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Визначаючи розмір визначеного ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, суд вважає за доцільне зауважити таке.

27.01.2023 набрав чинності закон № 2839-IX від 13.12.2022 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» (далі - Закон № 2839-IX).

Зі змісту пункту 12 частини першої Закону № 2690-IХ випливає, що в статті 172-20 КпАП в абзаці другому частини третьої слова "від двохсот п`ятнадцяти до двохсот вісімдесяти п`яти" замінити словами "від однієї до двох тисяч", а слова "від семи до десяти діб" - словами "від десяти до п`ятнадцяти діб". Тобто з набранням чинності Законом № 2839-IX змінено санкцію зазначеної статті.

Відповідно до частини першої статті 8 КпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 8 КпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Отже, при призначенні ОСОБА_1 покарання мають бути взяті до уваги приписи частини другої статті 8 КпАП, оскільки внесені Законом № 2839-IX зміни посилюють адміністративну відповідальність. Зважаючи на те, що судом прийняте рішення про доцільність призначення ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, таке стягнення має бути призначене відповідно до приписів закону, який був чинним на час вчинення інкримінованого останнім діяння, тобто КпАП у редакції Закону № 1952-VIII від 16.03.2017.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 172-20, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в ред. Закону № 1952-VIII від 16.03.2017) у виді штрафу в розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: