Єдиний унікальний номер 229/2181/23
Номер провадження 3/229/1553/2023

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Гонтар А.Л., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дружківки Донецької області, громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , офіційно не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2023 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 938284 від 30.03.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно протоколу, 30 березня 2023 року під час дії правового режиму «воєнний стан», у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , продавець ОСОБА_1 здійснила продаж горілки «Хортиця» об`ємом 0,5 л міцністю 40 % об. за ціною 180 грн., горілки об`ємом 1,5 л за ціною 850 грн. та сигарет «Camel» за ціною 50 грн. гр. ОСОБА_2 , чим порушила вимоги ст. 15 ЗУ № 481/95-ВР від 19.12.1995 р. та п.1 Наказу командування оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № 16 від 09.07.2022 р. «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Донецької області» та відповідного рішення ВЦА Донецької області, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст. 156 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась. Надала суду письмове пояснення, заперечення проти складеного відносно неї протоколу та клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У запереченні ОСОБА_1 зазначила, що працює продавцем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_3 » за Єдиним податком для фізичних осіб-підприємців, тобто спрощеною системою оподаткування. Також в одному приміщенні перебуває ФОП « ОСОБА_4 », яка до 24.02.2022 р. проводила торгівлю алкогольними напоями і тютюновими виробами та мала на це відповідну ліцензію. Також разом з нею працює ще один продавець ОСОБА_5 . Приміщення, в якому вони працюють належить на праві власності ОСОБА_6

30.03.2023 р. до торгівельної зали магазину зайшли співробітники поліції разом зі співробітниками Донецького зонального відділу ВСП ЗСУ та сказали, що вона нібито здійснювала торгівлю алкогольними напоями та сигаретами та почали проводити обшук приміщення магазину. В ході проведення огляду торгівельного залу та приміщень де перебуває товар не виявлено жодних заборонених речовин.

Пізніше, в одному із складів, працівники поліції виявили певну кількість алкогольних і слабоалкогольних напоїв, до якого вона не має жодного відношення.

Зі складеним протоколом не згодна, факт продажу алкогольних напоїв та цигарок заперечує, свою провину не визнає. Вважає, що співробітники поліції разом з співробітниками військової служби правопорядку намагались спровокувати її на вчинення правопорушення. Зазначає, що до матеріалів справи не додано підтверджуючих документів безпосередньої продажі та виручки (грошей) за заборонений товар, не додано жодних належних, допустимих доказів її вини, просить закрити провадження за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, пояснення та заперечення правопорушниці, дійшов до висновку, що справа підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 суду надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 938284 від 30.03.2023 р., рапорт, пояснення, протоколи огляду, пояснення свідка, копія наказу командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № 16 од від 09.07.2022 р., копія паспорта правопорушниці.

Диспозиція ч.3 ст. 156 КУпАП передбачає відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а також суспільні відносини у сфері захисту прав споживачів та охорони здоров`я населення.

Суб`єктом адміністративного правопорушення є працівники торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності в цих галузях; будь-яка фізична осудна особа, що досягла 16-річного віку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Судом виявлено, що всупереч вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначений час вчинення адміністративного правопорушення.

Також у графі «свідки» не зазначено свідка правопорушення ОСОБА_7 , але до матеріалів справи додано його письмове пояснення.

Посилаючись на ст. 15 Закону України № 481/95-ВР 19.12.1995 року в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме пункт цієї статті було порушено та не зазначено назву нормативного акту, що є порушенням вимог п. 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376 та вимог ст. 256 КУпАП.

У протоколах огляду не зазначені ПІБ понятих, а є тільки їх підписи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 від надання пояснень відмовилась посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Згідно пояснення гр. ОСОБА_7 , яке міститься в матеріалах справи, вбачається, що 30.03.2023 року він знаходився в м.Дружківка і в магазині «Васильок», розташованому за адресою: м.Дружківка, вул. Вереснева, 1, придбав собі 0,5 л горілки «Хортиця» за ціною 180 грн., 1,5 л. горілки за ціною 250 грн. та сигарети «Camel» за ціною 50 грн. Після чого вийшов з магазину, де його зупинили працівники поліції та запитали, де він придбав все це. Відповівши на запитання, він добровільно видав працівникам поліції куплений товар.

Суддя, ставить під сумнів пояснення гр. ОСОБА_7 , оскільки між протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 938284 від 30.03.2023 р. та поясненням є розбіжності, а саме: у протоколі зазначено, що гр. ОСОБА_2 здійснено продаж горілки об`ємом 1,5 л за ціною 850 грн., а в письмовому поясненні, відібраному у гр. ОСОБА_7 зазначено, що він придбав горілку об`ємом 1,5 л за ціною 250 грн.

Письмове пояснення свідка ОСОБА_7 , якого не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та який є посадовою особою Донецького зонального відділу ВСП ЗСУ в повній мірі не підтверджує факт торгівлі алкогольними напоями громадянкою ОСОБА_1 .

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року (справа № 161/5372/17) зазначено позицію, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Суд зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Однак у даній справі основним та єдиним доказом вчинення правопорушення стали пояснення зацікавленої особи, який є працівником Військової служби правопорядку, а тому останні не можуть бути допустимим доказом у справі.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обгрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедоивого судового розгляду; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу "справедливого судочинства". (Рішення ЄСПЛ у справах "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 09 червня 1998 р., "Худобін проти Російської Федерації" від 26 жовтня 2006 р., "Ваьян проти Російської Федерації" від 15 грудня 2005 р., "Раманаускас проти Литви" від 05 лютого 2008 р.)

Нявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП полягає у здійсненні торгівлі, тобто процесу обміну товарами та грошима.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо отримання ОСОБА_1 грошей від продажу алкогольних напоїв, тобто виручки, яка відповідно до санкції ч. 3 ст. 156 КУпАП повинна бути конфіскованою у разі визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні відповідні свідки (свідок), які б підтвердили факт такого продажу.

Відсутність достатніх беззаперечних доказів унеможливлює кваліфікування судом дій ОСОБА_1 саме як торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Вищезазначене виключає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення та унеможливлює його склад.

Отже, суддя вважає протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом, що позбавляє суд можливості встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення та наявність складу адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад адміністративного правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Подія правопорушення пов`язана з відбуттям певного явища, тобто факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи.

Суддя, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові матеріали справи, доводи правопорушниці викладені у письмовому запереченні, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст.156 КУпАП, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, з урахуванням виявлених недоліків при складанні протоколу, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, не доведена та не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 30.03.2023 року працівниками поліції було проведено особистий огляд та огляд речей, передбачені ст. 264 КУпАП , що були у гр. ОСОБА_1 , та згідно зі ст. 265 КУпАП виявлені у неї речі вилучено для тимчасового зберігання (згідно протоколу огляду від 30.03.2023 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КУпАП вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Суд прийшов до висновку, що вилучені речі підлягають поверненню володільцю.

Керуючись ст.ст. 247, 266, 266-1, 283-284, 287, 289, 291 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.156 КУпАП.

Речі, виявлені та вилучені для тимчасового зберігання згідно ст. 265 КУпАП (протокол огляду від 30.03.2023 р.) повернути володільцю.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: А.Л. Гонтар