Категорія:ч. 5 ст. 126 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 10.11.2022 о 00 год 14 хв, по вулиці Глінки, в м.Луцьк, керував транспортним засобом марки «Мерседес» н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не мав відповідної категорії «В» на керування таким транспортним засобом, дане правопорушення вчинене повторно протягом року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки копію оскаржуваної постанови отримано лише 22.02.2023.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що копію оскаржуваної постанови отримано стороною захисту лише 22 лютого 2023 року. При цьому зазначає, що ОСОБА_1 не було відомо про винесення оскаржуваної постанови.

Однак, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

07 грудня 2022 року під час розгляду справи у Луцькому міськрайонному суді Волинської області ОСОБА_1 не був присутній (а.с.7).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 двічі повідомлявся про розгляд справи щодо нього завчасно та належним чином, в тому числі на 10:25 год 07.12.2022, що підтверджується довідкою про доставку SMS на номер телефону НОМЕР_2 (а.с.6 зворот).

Даний номер телефону вказаний у протоколі щодо ОСОБА_1 , в якому сам ОСОБА_1 своїм власноручним підписом підтвердив, що внесені про нього дані - правильні (а.с.1).

Отже, вказаною довідкою повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не повідомлявся про розгляд справи 07.12.2022.

Апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2022 року захисник Лавренчук О.В. подав через засоби поштового зв`язку лише 03 березня 2023 року, що стверджується штемпелем на конверті «Укрпошта», доданим до апеляційної скарги, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 19 грудня 2022 року, з урахуванням неробочих днів.

Таким чином, захисник Лавренчук О.В. більш як на два місяці пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Отже, доводи апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приписами ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника Лавренчука О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника Лавренчука О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов