Справа № 287/1552/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Кононихіна Н.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане органом 1808, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 377320 від 09.09.2022 встановлено, що 09.09.2022 року о 01 год. 30 хв. в м.Олевськ по вул.Набережна водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT B-3, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного спяніння. Огляд проводився на місці зупинки т.з. за допомогою «Alkotest Drager 6810», що підтверджується тестом №179, результат огляду становить 2,5 проміле, в подальшому був відсторонений від керування т.з., чим порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.І ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник Зарицький А.І. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Крім того, до суду надано письмові пояснення представника Зарицького А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , згідно яких представник вважає, що при складанні зазначеного протоколу та інших адміністративних матеріалів, поліцейські допустили ряд істотних порушень закону, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому представник просить суд провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Розвиваючи наведені гарантії та з метою закріплення належної правової процедури - однієї із найважливіших правових концепцій, законодавцем та іншими уповноваженими органами державної влади регламентовано, з-поміж іншого, процедуру зупинення транспортного засобу га проведення огляду водія на стан сп`яніння, які підлягають обов`язковому дослідженню у даній категорії справ.

Відповідно до диспозиції інкримінованого правопорушення, адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає, зокрема, у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок №1103).

Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно пункту 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того, положеннями статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено вичерпні підстави для зупинення поліцейським транспортних засобів. Також цією нормою зобов`язано поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Наявна заборона на безпідставне зупинення транспортного засобу збалансовує втручання органів державної влади у здійсненні людиною права на повагу до свого приватного життя.

При цьому, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівником поліції надано диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Разом з тим із матеріалів справи неможливо встановити не тільки те, що зупинення транспортного засобу було законним, а й те, що ОСОБА_1 взагалі 09.09.2022 року о 01 год. 30 хв. в м.Олевськ по вул.Набережна керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT B-3, д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки відеозапис події починається, коли останній разом з іншими особами бесідують з поліцейським неподалік транспортного засобу, який ОСОБА_1 не належить. Докази того, що поліцейський здійснив зупинення транспортного засобу і хто був за кермом відсутні.

Відтак, керуючись правовою доктриною «заборони використання «плодів отруйного дерева»» (fruit of the poisonous tree), сформульованою Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини»; «Тейксейра де Кастро проти Португалії»; «Шабельник проти України»; «Балицький проти України»; «Нечипорук і Йонкало проти України»; «Яременко проти України», вважаю, що всі наступні процесуальні дії та рішення, зокрема, вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, його результати, а складання протоколу про адміністративне правопорушення є незаконними. Усі здобуті докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є недопустимими.

Суд зазначає, що вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не може бути окремо оскаржена у судовому порядку, оскільки вона є процесуальною дією, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а не рішенням суб`єкта владних повноважень. Тому, відповідно до положень статті 251 КУпАП, така дія є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (постанова Верховного Суду від 30.04.2021 у справі №686/4562/18).

У даному випадку умова диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП не виконуються, оскільки відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає його відповідальність за вказане правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 377320 від 09.09.2022 не може бути взятим до уваги у якості доказу вини ОСОБА_1 також і з інших причин.

Відповідно до статті 251 КУпАП, протокол за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, оскільки обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно вимог пункту 7 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Однак, зазначений протокол не відповідає наведеним вимогам, оскільки при його складанні було допущено виправлення у відомостях про час його складання, що є неприпустим і тягне за собою його недійсність.

Більше того, з відеозаписів події видно, що усі дії по складанню адміністративних матеріалів, у тому числі по проведенню огляду на стан алкогольного сп`яніння, здійснював поліцейський чоловічої статі. Однак у протоколі серії ДПР18 № 377320 від 09.09.2022 значиться, що його склала поліцейська СРПП ВП№2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Зейрук Л.П.

За змістом частини 2 статті 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

При цьому, Міністерством внутрішніх справ України встановлено певний порядок застосування вищевказаних технічних засобів відеозапису.

Так, пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Разом з тим, у матеріалах справи наявний оптичний диск, який містить три відеофайли. Проаналізувавши ці відеофайли, суд приходить до висновку, що відеозапис події є фрагментарним та неповним. На відеозаписах не зафіксовано моменту порушення ПДР України, які б зумовлювали законне зупинення транспортного засобу; не зафіксовано моменту самого зупинення, або керування ОСОБА_1 цим транспортним засобом.

За таких обставин, неможливо відтворити у повній мірі події того дня - 09.09.2022 року о 01 год. 30 хв. в м.Олевськ, вул.Набережна, Житомирської області,та встановити всі обставини та обов`язкові ознаки складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. При цьому, поліцейським допущено грубе порушення порядку застосування портативних відеореєстраторів та видачі відеозаписів.

Вищенаведене свідчить про неналежність та недопустимість цих доказів (відеозаписів) та унеможливлює їх використання в якості доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Наведені положення закону розкрито та конкретизовано у підзаконних актах.

Відповідно до пункту першого розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 3 зазначеного розділу Інструкції закріплено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок №1103).

Пунктом 4 зазначеного розділу Інструкції передбачено, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Відповідно до пункту 6 Порядку №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Однак, всупереч наведеним положенням законодавства, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, поліцейський належним чином не поінформував ОСОБА_1 про порядок проведення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння та його правові наслідки. Не роз`яснив, про можливість висловлення незгоди з результатами такого огляду на місці та пройти повторний огляд у закладі охорони здоров`я.

Проігнорувавши цей початковий етап процедури огляду особи на стан сп`яніння, поліцейський порушив право ОСОБА_1 бути обізнаним зі своїми правами, що в результаті вплинуло на реалізацію іншого права - права на самозахист. Необізнаність ОСОБА_1 щодо своїх прав та відсутність правового захисту, призвело до неповного розуміння ним процедур, які проводились поліцейським, та самообмови. Пересічній особі, яка не є фахівцем у галузі права, не просто передбачити, що після позитивних результатів тесту газоаналізатора, вона має право на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Більше того, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, поліцейський не надав можливості ОСОБА_1 прочитати акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та інші документи, складені за вказаних обставин, лише швидко вказав, де необхідно йому розписатися. Це пояснює, чому момент ознайомлення із матеріалами до їх підписання ОСОБА_1 не було зафіксовано на відеозаписах. Також, всупереч наведеним положенням законодавства, примірник акту огляду на стан алкогольного сп`яніння йому не вручили. При цьому даний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить дату його складання, свідки огляду відсутні, а тому він не може бути доказом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння 09.09.2022 року о 01 год. 30 хв. в м.Олевськ по вул.Набережна, Житомирської області.

До матеріалів справи не долучено сертифікат відповідності на прилад, долучено копію свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, але, як вбачається з відеозапису на диску, доданого до матеріалів справи, не ознайомлено з ними ОСОБА_1 перед початком процедури його освідування, що позбавляє суд можливості перевірити придатність приладу при фіксуванні стану алкогольного сп`яніння під час вищезазначеної події.

Процес роздрукування паперової квитанції з показником приладу на відеозаписі не відображений. При цьому поліцейським не озвучене питання ОСОБА_1 , чи згодний він з відповідним показником приладу.

При цьому, пояснення та дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту нею своїх інтересів, тому вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Неприпустимим є притягнення особи до адміністративної відповідальності у разі її обмови чи самообмови, а також за відсутності доказів її винуватості. У першу чергу це стосується, коли особа надає свої пояснення за відсутності захисника (постанова Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №487/4245/18).

Таким чином, суд вважає, що відеозаписи події 09.09.2022 року о 01 год. 30 хв. в м.Олевськ по вул.Набережна, Житомирської області, та огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є неналежними доказами. Відтак, для законності цієї процедури огляду, необхідна присутність двох свідків. Проте, згідно із записами протоколу, свідки до проведення огляду не залучались.

За таких обставин процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведена з порушенням вимог статті 266 КУпАП, а тому будь-які її результати є недійсними (ч.5 ст.266 КУпАП).

В матеріалах справи міститься копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №334706 від 09.09.2022, винесена відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122, ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП, яка наявна в матеріалах справи, не відноситься до переліку доказів, передбачених статтею 251 КУпАП, оскільки вона є кінцевим результатом розгляду матеріалів (доказів) адміністративних правопорушень. Відтак, вона не може бути доказом наявності події та складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки, дана постанова не містить жодних відомостей про предмет доказування у цій справі.

Рапорт поліцейського СРПП ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області А.Пакляченка від 09.09.2022, який міститься в матеріалах справи, є недопустимим доказом у силу того, що він є документом внутрішнього користування. Необхідність його складання полягає у тому, що працівник поліції інформує начальника відділу поліції про «правомірність» своїх дій щодо складання протоколу. Отже, такий працівник поліції є зацікавленою особою. За таких обставин цей рапорт не може бути використаний в якості доказу вини особи, зазначеної у протоколі. Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі №524/5741/16-а надав аналогічну правову оцінку рапорту поліцейського в контексті засобу доказування.

Матеріали справи містять «розписку про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП», та «розписку про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу», проте вказані розписки не містять підпису посадової особи, яка їх склала, а тому вони не можуть бути належними доказами інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння.

Інші докази, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час вищевказаної події в матеріалах справи відсутні.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно приписів статті 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що виключає наявність складу адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010). Такий правопорядок забезпечується, зокрема, наявністю чітко визначеної процедури - алгоритму притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно із частиною третьою статті 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинності.

Положеннями частини 2 статті 6 Конвенції гарантовано кожному, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, що він вважається невинуватим доги, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Можливість застосування Конвенції до адміністративних проваджень підтверджена висновками Європейського суду з прав людини у справах «Надточій проти України», «Лучанінова проти України», який з-поміж іншого визнав, що ці провадження є кримінальними для цілей застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини у справі «Allenet De Ribemont проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

У справі «Надточій проти України» (§21) Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння при зазначених в протоколі та встановлених судом обставинах, а поліцейські допустили ряд істотних порушень закону в частині процесуальних дій, пов`язаних із проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення його результатів, і оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст.7,33-35,130,221,245,251,266,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. Ю. Кононихіна