Справа № 748/265/23 Головуючий у 1 інстанції Олещенко В. І.
Провадження № 33/4823/188/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Бредюка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Бредюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2023 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 січня 2023 року о 22 год. 00 хв., ОСОБА_1 на 8 км автодороги Чернігів-Пакуль-КПП Славутич, в Чернігівському районі, Чернігівської області, керував автомобілем марки «Ford Focus C-Max», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», прилад № ARBF-0433, принтер ARBЕ - 5015, тест № 432, проба позитивна - 2,14 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат Бредюк О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діяї ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд 1 інстанції неправильно оцінив докази, що призвело до прийняття незаконного рішення суду .

Зокрема, в постанові зазначено, що ОСОБА_1 не заперечував проти результатів огляду на стан сп`яніння, а лише відмовився підписувати протокол та акт огляду, проте, на відеозапису, наявному у справі, не зафіксовано і погодження ОСОБА_1 з результатами Драгеру. Питання чи згоден з результатами водій та чи не бажає пройти огляд у лікарні працівники поліції не ставили, та одразу після продуття Драгеру повідомили, що будуть складати протокол.

На думку апелянта, враховуючи, поведінку працівників поліції та водія на місці зупинки, зокрема, фактичну незгоду ОСОБА_1 з показаннями Драгеру, який відмовляється ставити свій підпис в роздруківці приладу та в графі «з результатами згоден», яка мається в акті огляду на стан сп`яніння, працівник поліції повинен був запропонувати водію пройти огляд у лікарні, проте працівник поліції цього не зроби та самоусунувся від виконання своїх службових обов`язків.

В даному випадку, на думку апелянта, наявність підпису в графі «з результатами згоден» є погодженням з результатами проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер.

Звертає увагу, що в направленні до лікаря-нарколога ЧОНД не зазначається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження такого огляду. Крім того, саме направлення на місці не виписувалося, а було складено вже після складання протоколу.

Висновки суду про те, що алкотестер був приведений в робочий стан та був зроблений тест для перевірки відсутності вмісту алкоголю не підтверджується відеозаписом, з якого не видно, чи дійсно під час проведення тесту був відсутній алкоголь.

Вказані вище обставини свідчать про порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка передбачає обов`язкову доставку до лікарні у разі не погодження з результатами тестування на Драгері.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У судовому засіданні суду 1 та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що 13.01.2023 року в денний час випив пляшку пива і у вечірній час, близько 10 год., посварившись з дружиною, їхав до матері. На блокпосту його зупинили військові та сказали чекати. Близько через 30 хвилин приїхали працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в лікарні. Він погодився пройти огляд на місці. Коли він продув, прилад показав 2,14 проміле. Працівник поліції одразу пішов складати протокол, хоча він не погоджувався з показником приладу.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п 2.9 ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився із застосуванням приладу «Драгер».

Ці обставини підтверджуються даними алкотестера, за результатами якого наявність алкоголю у ОСОБА_1 становить 2,14%о, тобто, він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Свою згоду з таким результатом ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом на роздруківці до приладу «Драгер».

З переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у медичній установі й останній погодився пройти такий огляд на місці. За результатом огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, проти чого він не заперечував. При цьому, на запитання працівника поліції ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкогольні напої. Крім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що зауважень на дії працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював, зокрема, не повідомляв, що з результатами приладу Драгер він не погоджується та просить направити його на освідування до лікарні. На думку апеляційного суду, поведінка ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не свідчить про його незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а лише вказує на відмову від підписання протоколу та акту огляду. З вказаних підстав, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з показником приладу не заслуговують на увагу.

Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів та із застосуванням технічних засобів відеозапису, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 зауважень до змісту процесуальних документів не мав, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву.

Доводи апелянта про відсутність доказів того, що на місці зупинки працівниками поліції не було зроблено тест для перевірки відсутності вмісту алкоголю спростовується відеозаписом, на якому зафіксована вказана процедура.

Посилання захисника на відсутність підпису водія в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зокрема, в графі «з результатами згоден», що на його думку свідчить про незгоду з його результатами, на думку суду, за даних конкретних обставин справи, є невірним трактуванням вимог закону, так як письмовими доказами та переглянутим відеофайлом підтверджено, що ОСОБА_1 не заперечував результати приладу Драгер, яким на місці зупинки встановлено перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.

Інші твердження апелянта, зокрема щодо складання направлення на огляд водія після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Бредюка О.М. - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2023 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко