ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/308/23 Справа № 216/6048/22 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Залізняк Р.М., розглянувши в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2022р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично мешкає в АДРЕСА_2 , працює начальник Контакт центру служби теплозбуту КПТМ «Криворіжтепломережа»

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження

за участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

представника потерпілої Кириченко О.А. Шукалової О.І.

в с т а н о в и л а :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Роду Дніпропетровської області від 28.12.2022р., ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Постанову суду першої інстанції оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та у зв`язку із поданням апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поданого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 :

- вказує, що особисту участь у судовому засіданні вона не приймала, про дату, час та місце розгляду вона належним чино не була повідомлена, про наявність судового рішення, їй стало відомо лише 25.01.2023р. з Єдиного Державного реєстру судових рішень, копії судового рішення вона не отримувала, та прохає строк на апеляційне оскарження поновити.

Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження дійшов висновку про його задоволення за таких підстав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суду від 28.12.2022р. провадження у справі про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В мотивувальній частині рішення судом першої інстанції вказано, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності до суду не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять повідомлення суду на адресу ОСОБА_1 у встановленому КУпАП порядку про дату час та місце розгляду справи.

Крім того, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 610968 від 10.12.2022р. у відповідній графі вказано, що особі повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 26.01.2022р. о 10:00год., проте є очевидним, що дата розгляду справи помилкова в частині зазначення року, та суд на вказану помилку не звернув уваги, а отже відсутні підстави вважати, що повідомлення про дату, час та місце розгулу справи про адміністративне правопорушення є належним.

Також слід звернути увагу, що вважаючи вірною дату розгляду справи 26.01.2023р. суд апеляційної інстанції не може погодитись із належним повідомленням особи, оскільки справу розглянуто судом першої інстанції 28.12.2022р., тобто у дату, яка взагалі не оголошувалася.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 :

- вказує, не погоджується із винесеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставина справи та вважає, що постанова без повного та всебічного з`ясування обставин події, та без врахування її думки та дослідження доказів, якими , зокрема, є характеристика її малолітнього сина, та показання друга ОСОБА_2 ;

- наголошує, що матеріали справи не містять належних відомостей, у чому полягає ухилення нею від виконання батьківських обов`язків, оскільки вона працевлаштована, син забезпечений необхідними умовами для життя, розвитку та навчання, навчається у Криворізькій гімназії № 60 м. Кривого Рогу;

- вказує, що у день події перебувала на роботі, дитина перебувала під наглядом у дідуся та бабусі, та у вечірній час гралися на дитячому майданчику, коли до нього підійшли старші діти та стали проганяти його з майданчику, штовхати та погрожувати, а старша дитина ОСОБА_3 стала штовхати його палицею, на що відреагував дідусь та втрутився у ситуацію;

- прохає скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та прохала її задовольнити, представника потерпілої Шукалову О.І., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона 22.11.2022р., о 16-29год., за місцем мешкання, ухилилась від передбачених чинним законодавством батьківських обов`язків, відносно свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який граючись на дитячому майданчику в АДРЕСА_3 вдарив палицею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування своїх висновків про визнання винуватості ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав дані протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) складеного правомочною посадовою особою, у встановленому законом порядку, рапорт зі служби «102» (а.с. 2), письмові пояснення ОСОБА_6 (а.с. 3) та ОСОБА_7 (а.с. 5)

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважає висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, помилковими за таких підстав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 021563 складом адміністративного правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 вказано, що ОСОБА_1 22.11.2022р, о 16-29год, за місцем мешкання, ухилилась від передбачених чинним законодавством батьківських обов`язків, відносно свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який граючись на дитячому майданчику за адресою: АДРЕСА_3 вдарив палицею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд апеляційної інстанції досліджуючи протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який в свою чергу є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Протокол це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення передбаченого КУпАП.

Крім того відповідно до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

По-перше, що стосується дати складання протоколу, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що обставини події між неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в результаті яких неповнолітня ОСОБА_5 отримала тілесне ушкодження були відомі одразу, а саме 22.11.2022р., особу ОСОБА_1 також було встановлено в день події, тобто 22.11.2022р., проте протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП було складено лише 10.12.2022р., тобто із порушенням вимог ч. 2 ст. 256 КУпАП.

При цьому проведення досудового розслідування в рамках ЄРДР уданому випадку не проводилося, матеріали досудової перевірки працівниками поліції не збиралися.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений із порушенням вимог КупАП, тому є недопустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення.

По-друге, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, при його складанні зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а саме ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства».

Проте, наведена вище норма закону визначає права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини та містить сім частин, які визначають те, чи інше право чи обов`язок батьків при вихованні дитини, при невиконанні яких наступає відповідальність. Кожна з частин має свою окрему об`єктивну сторону, а отже кожна частина статті є окремою нормою. У протоколі про адміністративне правопорушення належна частина статті закону не вказана, таким чином не можливо встановити, що саме порушила ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції також вважає необхідним зазначити, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Ст. 150 Сімейного Кодексу передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. № 2402-ІІІ, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право й зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Системний аналіз приписів ЗУ «Про освіту» та ЗУ «Про охорону дитинства» дає підстави зробити висновок, що під невиконанням обов`язків щодо виховання та навчання дітей слід розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання та навчання неповнолітніх. Ухилення батьків та осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності тощо.

Отже, правовою підставою для покладання відповідальності на батьків (законних представників), за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є наявність ознак та елементів складу правопорушення, що полягає в невиконанні батьками чи іншими особами, які їх замінюють, обов`язків щодо утримання, виховання, навчання, захисту прав та інтересів неповнолітніх. З`ясування цих ознак і правильне застосування норми сприяють дотриманню принципів законності й презумпції невинності.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності (ч. 1 ст. 184 КУпАП). Ухилення від виконання батьківських прав - це психічне ставлення батька, матері до протиправної поведінки щодо виконання батьківських обов`язків, що виражається у формі умислу чи необережності. Відповідальність у цьому випадку настає, якщо батько, мати розуміли, могли усвідомлювати свої дії (бездіяльність), передбачати їх наслідки й керувати ними, якщо вони мають юридичну і фактичну можливість.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що тілесне ушкодження завдано малолітній ОСОБА_5 неумисно, у противагу діям самої ОСОБА_5 , які виразилися у забороні нею особисто відносно малолітнього ОСОБА_4 грати на дитячому майданчику, що підтверджується письмовими поясненнями учасників події.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_4 мали випадковий характер. До такого висновку суд апеляційної дійшов виходячи з наступного. Як вбачається з пояснення ОСОБА_4 , палка, якою був завданий удар ОСОБА_5 , була у компанії дітей, в якій гралася сама ОСОБА_5 , та вони через неї стрибали, та під час конфлікту ОСОБА_5 тикала в нього цією палкою.

Як вказала ОСОБА_8 у своїх письмових поясненнях, ОСОБА_4 вдарив її палкою, яку забрав у неї під час конфлікту.

З вказаних пояснень вбачається, що ОСОБА_4 не мав у своєму розпорядженні вказаної палки, грався окремо із своїм другом на ім`я ОСОБА_2 , до компанії дітей, де була ОСОБА_5 не підходив. Під час конфлікту, першою палку стала застосовувати саме ОСОБА_5 , проганяючи ОСОБА_4 з гойдалки.

На переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції при розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 припустився спрощеного та однобічного підходу, повно та всебічно не з`ясував всіх обставин справи, що призвело до передчасного рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Так, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 вони всі є учнями КЗШ № 60 м. Кривого Рогу, проте суд на вказану обставину увагу не звернув, та не вжив заходів для з`ясування відносин між дітьми у навчальному закладі, поведінку дітей під час освітнього процесу, не з`ясована характеристика дітей від класного керівника навчального закладу та роль батьків у житті кожної дитини. Також не було встановлено, чому саме ОСОБА_5 висловлювала заборону гратися на майданчику ОСОБА_4 , не опитано друга ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 , який грався разом із ним та був безпосереднім свідком події, не допитано батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та не з`ясована їх характеристика у побуті та за місцем роботи, не допитано дідуся ОСОБА_4 , який особисто втрутився у конфлікт між дітьми.

Таким чином суд апеляційної інстанції не може визнати постанову суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, що є підставою для її скасування.

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 додано характеристику на ОСОБА_4 , яка складена класним керівником Криворізької гімназії № 60 м. Кривого Рогу, відповідно до якої ОСОБА_4 позитивно характеризується, має цікавість до навчання, та проявляє себе як старанний учень, та підтримує дружні стосунки з іншими учнями. Батьки приділяють належну увагу вихованню сина.

До апеляційної скарги додано характеристику ОСОБА_1 з місця роботи, з якої вбачається, що вона працює у КПТМ «Криворіжтепломережа» з 07.09.2001р., характеризується позитивно, має кар`єрне підвищення, має повагу в колективі.

При цьому відомості, які б вказували на протилежне, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

У зв`язку з викладеним вище, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2022р., якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження - задовольнити.

Строк на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2022р. щодо ОСОБА_1 поновити.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2022р., якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження - задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2022р., якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

21 лютого 2023 року м.Кривий Ріг