Справа № 303/3767/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
15.03.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 серпня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.
Згідно з постановою, 27.04.2021, о 01 год 21 хв, у м. Мукачево по вул. Росвигівська, 2а, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом марки «BMW 318» д/н знак НОМЕР_1 . На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager», ОСОБА_1 погодився на місці, у встановленому законом порядку, при проходженні огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (алкотест «Драгер» 3.57 %). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 „а ПДР України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Зазначає, що участі у розгляді справи місцевим судом не брав, копію судового рішення отримав 07.09.2021, про що свідчить відповідна відмітка, яка міститься у матеріалах справи. Вказує і на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про жодну з ознак алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція). Звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння проводився за відсутності двох свідків. Також на думку апелянта, відеозапис є неналежним доказом у справі, оскільки відео зняте без дозволу та повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 було відомо про те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений за порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР, розглядатиметься у Мукачівському міськрайонному суді, що підтверджується його підписами у протоколі. Те, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 призначена до розгляду 31 серпня 2021 року в Мукачівському міськрайонному суді, ОСОБА_1 також було відомо, про що свідчить наявна у матеріалах справи судова повістка та відомості про її вручення ОСОБА_1 особисто 05.07.2021. Однак, як убачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 до суду не з`явився, клопотань та заяв про відкладення судового засідання на інший день на подавав. Водночас, апеляційним судом береться до уваги те, що відомостей про відправлення ОСОБА_1 копії судового рішення упродовж встановленого законом триденного строку у матеріалах справи немає. Тому, апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови був пропущений через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 який був повідомлений про дату, час та місце судового засідання 15.03.2023, однак до суду не з`явився, хоча обізнаний з тим, що в суді розглядається подана ним апеляційна скарга. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , апеляційним судом береться до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався: 19.01.2022 (а. с. 34), 04.04.2022 (а. с. 35), 16.06.2022 (а. с. 36) і що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №215120, 27.04.2021, о 01 год 21 хв, у м. Мукачево по вул. Росвигівська, 2а, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 318» д/н знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager», ОСОБА_1 погодився на місці, у встановленому законом порядку, при проходженні огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (алкотест «Драгер» 3.57 %). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 „а ПДР України. ОСОБА_1 з протоколом ознайомився, копію його отримав, що підтверджується його особистими підписами.
Відповідно до роздруківки приладу «Drager», яка міститься у матеріалах справи, огляд водія проводився за допомогою приладу «Drager» Alcotest 6810» №ARBL 0832, результат огляду виявився позитивним та склав 3, 57% проміле, з чим ОСОБА_1 було ознайомлено, про що свідчить його особистий підпис (а. с. 2).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що освідування водія ОСОБА_1 проводилось у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів (а. с. 3).
З рапорту поліцейського Грабара В. убачається, що викладені у протоколі обставини мали місце 27.04.2021 за участі водія ОСОБА_1 (а. с. 5).
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №743456 від 27 квітня 2021 року, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень) (а. с. 6).
Довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії серії НОМЕР_2 від 31.10.2009 (а. с. 7).
На відеозаписі, що міститься на DVD - диску відображена подія, яка мала місце 27.04.2021 за участі ОСОБА_1 , яка фіксувалася на бодікамери поліцейських у хронологічній послідовності. Так, із відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль марки «BMW 318» д/н знак НОМЕР_1 за порушення правил дорожнього руху, відтак при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 , у водія були виявлені очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. На пропозицію поліцейських пройти освідування на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер», або в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, результати освідування позитивні 3,57% проміле, що власне було озвучено у присутності ОСОБА_1 , що також зафіксовано на відеозаписі. За порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР, відносно ОСОБА_1 поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків, громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт проходження у їх присутності водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та його результати 3, 57 % проміле (а. с. 4).
Зібрані у справі докази у їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що патрульний поліцейський Грабар В. Є. був упереджений при проведенні огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та підписання наявних у справі процесуальних документів: протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №215120, роздруківки приладу «Драгер», акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №010647 від 24.04.2022, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний поліцейський при виконанні своїх посадових обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Окрім цього, з матеріалів справи убачається, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, які своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення підтвердили, що після освідчення водій ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані. Апеляційний суд також вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відсутні.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що відеозапис є неналежним доказом у справі, оскільки відео зняте без дозволу та повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з наказом МВС № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. Увімкнення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. Апеляційним судом встановлено, що працівник поліції вищенаведених вимог дотримався, жодних фактів порушень прав ОСОБА_1 під час фіксування вчинення ним адміністративного правопорушення судом апеляційної інстанції виявлено не було.
Досліджений апеляційним судом відеозапис інформативний, позбавлений упередженості та суб`єктивного ставлення, є послідовним, містить у хронологічній послідовності необхідні відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Відхиляючи доводи апелянта у цій частні апеляційний суд бере до уваги і те, що апелянт не посилається на приписи законодавства, відповідно до яких поліцейський при виконанні службових обов`язків та/або при проведенні спеціальної поліцейської операції зобов`язаний отримувати дозвіл особи на проведення відео зйомки тієї чи іншої події, яка має місце.
Водночас, доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про жодну з ознак алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), є такими, що жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків місцевого суду.
Так, на переконання апеляційного суду, місцевий суд, давши належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, відповідно до ст. 252 КУпАП, дійшов обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Оскільки судом обґрунтовано встановлено, що водій ОСОБА_1 у вказаний у протоколі час та місці керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, з результатами освідування 3,57 % проміле. Відеозаписом та актом медичним оглядом підтверджується те, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. При оцінці тверджень апелянта в цій частині, апеляційний суд також бере до уваги те, що результати проведення освідування 3, 57 % проміле ОСОБА_1 не оспорюються, як і те, що на відеозаписі зображений саме він, а не інша особа.
Такими, що не підтверджені будь-якими доказами апеляційний суд визнає доводи апелянта про те, що огляд на стан сп`яніння проводився за відсутності двох свідків. Відхиляючи вказані твердження, апеляційний суд констатує, що для визнання наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків неналежними доказами у справі, - підстав немає, апелянтом не надано і будь-яких відомостей, які можуть свідчити про те, що вказані свідки не були на місці події або дали неправдиві пояснення, при цьому ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань про виклик свідків для надання пояснень у суді.
Заперечення ОСОБА_1 своїй вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як спосіб уникнути адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з рішенням місцевого суду.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Отже, на підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази у їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 серпня 2021 року, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН