Номер провадження: 33/813/391/23
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2022 року якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, строком на 6 (шість) місяців. Постановою суду першої інстанції стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у сумі 496 грн.

Згідно оскарженої постанови, 04.10.2022 року, о 10 год 20 хв, в місті Одесі, по вул. Тираспольське шосе, буд. 16, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушивши вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР, скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», держаний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який в свою чергу зіткнувся з транспортним засобом «Citroen Berlingo», держаний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який далі зіткнувся з транспортним засобом «Nissan Almera», держаний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, з огляду на те, що він був позбавлений можливості з`явитися в судове засідання районного суду 01.12.2022 року, оскільки перебуває на військовій службі у лавах ЗСУ та не був обізнаний про розгляд справи. Апелянт зазначає, що позбавлення його керування транспортними засобами, строком на 6 місяців є безпідставним, оскільки він проходить військову службу та є водієм у ВЧ. Вказані обставини, на думку апелянта є підставою для призначення йому стягнення у виді штрафу, без позбавлення прав керування транспортними засобами. Одночасно апелянт просить поновити йому строк на оскарження, посилаючись на те, що він не приймав участі в суді першої інстанції, а дізнавшись про існування постанови суду, невідкладно звернувся з апеляційною скаргою.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надіслання смс-повідомлення на вказаний в апеляційній скарзі номер мобільного телефону, у судове засідання не з`явився. Разом з цим, апелянт звернувся до суду з клопотанням про задоволення його клопотання про поновлення строку, просив задовольнити апеляційну скаргу та здійснити апеляційний розгляд без його участі, у зв`язку з неможливістю прибути до Одеського апеляційного суду, оскільки перебуває на службі.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 не приймав участі в розгляді справи в суді першої інстанції, а копію постанови після ухвалення оскарженого рішення від суду не отримував. Про існування оскарженої постанови дізнався лише 08.02.2023 року з ЄДРСР та 14.02.2023 року подав апеляційну скаргу, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останньому була вручена або надіслана копія оскарженої постанови раніше ніж вказано в апеляційній скарзі, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів доводи апелянта стосовно дати, коли він дізнався про існування судового рішення, а саме 08.02.2023 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП справа обов`язково розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, апеляційним судом встановлено, що апелянт не заперечує факту вчинення ним адміністративного правопорушення які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП, тобто фактично підтверджує існування доказів, на підставі яких суддя районного суду дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена доказами, які містяться в матеріалах провадження, цей факт не заперечується апелянтом, а тому оскаржена постанова в цій частині є законною та обґрунтованою.

Разом з цим, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , місцевий суд в повній мірі не врахував даних про особу правопорушника, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого санкцією ст.124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З оскарженої постанови судді убачається, що призначивши адміністративне стягнення ОСОБА_1 у виді 6 (шести) місяців позбавлення права керування транспортними засобами, суддя місцевого суду не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону і, при наявності альтернативних стягнень, передбачених ст. 124 КУпАП, не достатньо мотивував своє рішення та застосував стягнення, яке не відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Так, мотивуючи своє рішення про позбавлення спеціального права правопорушника, посилаючись на врахування характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, ступінь його вини, суддя місцевого суду не врахував тієї обставини, що ОСОБА_1 на даний час проходить службу в ЗСУ та перебуває на посаді водія військового транспорту.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 в умовах воєнного стану мобілізований та проходить військову службу в лавах ЗСУ на посаді водія та постійно здійснює перевезення на службових автомобілях, що підтверджується документами, які долучені до матеріалів справи.

Водночас, апеляційний суд враховую усталену практику ЄСПЛ, в якій неодноразово зазначалось, що накладення стягнення з особи не повинно містити у собі тягар для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, задля не порушення її прав.

На думку апеляційного суду, з урахуванням особи ОСОБА_1 , позбавлення останнього права керування транспортними засобами, фактично унеможливить виконання ним службових завдань під час несення військової служби, що в умовах воєнного стану не можна вважати доцільним.

Наведені вище обставини не були враховані судом першої інстанції при обранні виду адміністративного стягнення, оскільки суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , чим позбавив його змоги надати пояснення суду та долучити відповідні документи.

Застосовуючи адміністративне стягнення апеляційний суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який проходить військову службу в лавах ЗСУ на посаді водія, а тому вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу, змінити постанову суду першої інстанції в частині виду стягнення та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, яке буде достатнім та справедливим, та відповідатиме меті адміністративного стягнення по даній справі.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.12.2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити в частині застосування адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський