Справа №583/625/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ільченко В. М.
Номер провадження 33/816/249/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисника - адвоката Єфіменко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Єфіменко Л.І. на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 10.02.2022 о 20.30 год. в м. Охтирка по вул. Левченка, 16 керував автомобілем марки Ford Scorpio, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора DragerAlcotest 6820 на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Єфіменко Л.І. подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, як таку, що винемена з порушенням процесуального та матеріального закону при неповному з`ясуванні обставин справи, та просить закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує наступне.

Суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що інкримінуються ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.02.2022 року, ОСОБА_1 керував автомобілем по вул.Левченка. 16 у м. Охтирка о 20год.30хв.

Однак факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час жодним чином не зафіксований та не доведений.

За змістом відеозапису, який розпочинається о 20 год. 34 хв, патрульний поліцейський автомобіль ймовірно під`їхав і зупинився біля автомобіля FORD SKORPIO номерний знак НОМЕР_1 , який, в порушення правил дорожнього руху стояв на перехресті.(На відеозаписі вказана обставина не зафіксована. Не видно ні автомобіля,про який йдеться у протоколі, ні його номерних знаків, ні перехрестя).

Як видно із відеозапису, зйомка розпочинається не з моменту руху та зупинення автомобіля, яким згідно до протоколу керував ОСОБА_1 , не з моменту коли він, чи хтось інший, сидів за кермом вказаного автомобіля, виходив із-за керма вказаного автомобіля чи з іншого місця в автомобілі.

Даних про те чи хтось був у вказаному автомобілі та чи перебував хтось за кермом, відеозапис не містить. Поліцейські вказаний автомобіль не зупиняли, в момент його зупинки поліцейських йде не було і питання про те хто саме керував автомобілем в той час як він рухався (тобто до самостійної зупинки), патрульним поліцейським, який складав протокол, не з`ясовувалося.

Зазначає, що Охтирський міськрайонний суд не вжив заходів для забезпечення явки в судове засідання ОСОБА_1 який утримується під вартою на підставі ухвали слідчого судді Зарічного району м. Суми починаючи з 04 липня 2022 року та позбавив його можливості прийняти участь у судовому розгляді, надати пояснення та заявити клопотання про виклик свідків у судове засідання.

Сам факт того, що ОСОБА_1 не заперечував свого керування автомобілем, в т. ч. керування автомобілем після вживання пива, не може бути достатнім доказом саме того, що він керував автомобілем о 20год.30 хв. по пров. Левченка у м. Охтирка, за відсутності інших належних і допустимих доказів і не звільняє суб`єкта владних повноважень від доведення правомірності свого рішення.

Просять апеляційний суд прийняти до уваги, що ОСОБА_1 повідомляв патрульного поліцейського про те, що у нього відсутнє посвідчення на право керування транспортним засобом. Вказане посвідчення під час складення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення не вилучалося, про що зазначено у протоколі. Однак , незважаючи на це, суд оскаржуваною постановою позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами терміном на 1 рік, тобто позбавив права, яке у ОСОБА_1 відсутнє.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №173356 та відеозапису документування адміністративного правопорушення, яке Охтирський міськрайонний суд оцінив як належний доказ, слід вказати наступне.

В порушення норми статті 254 КупАП ОСОБА_1 , як особі щодо якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, не було вручено другий примірник такого протоколу

Охтирський міськрайонний суд не надав жодної оцінки вказаній обставині.

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №173356 від 10.02.2022 року' вказано неправдиві відомості про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права передбачені ст.268 КУпАП і підтвердженням цьому є відеозапис, доданий до протоколу.

Вказаним відеозаписом достовірно підтверджується очевидне порушення поліцейським прав ОСОБА_1 , визначених ст.57 Конституції України та ст.256 та ст.268 КУпАП, якими передбачено гарантії кожного знати свої права і обов`язки.

Суд першої інстанції послався як на належне розяснення ОСОБА_1 прав, на те що про це вказано у протоколі. Однак відеозаписом ця обставина не підтверджується.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.02.2022 року серія ДПР 18 №173356 відсутні відомості за допомогою якого саме технічного засобу здійснено запис та його технічні характеристики, що не дає підстав використати вказані відеозаписи як докази;

Як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.02.2022року у ОСОБА_1 було виявлено запах алкоголю з порожнини рота, млява мова та нестійка хода.

Однак, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 1 листопада 2015 року за №1413/27858 ( п.1.3) такої ознаки наявності алкогольного сп`яніння, як млява мова та нестійка хода ,не передбачено.

Більш того, відеозаписом не зафіксовано ні «мляву мову» ні «нестійку ходу» Давидова 1.В.

У картці обліку адміністративного правопорушення, яку складав той же інспектор, що і протокол у справі про адміністративне правопорушення ( ОСОБА_2 ) вказано що у ОСОБА_1 має місце запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода та почервоніння зіниць очей.

За вказаною вище Інструкцією такої ознаки наявності алкогольного сп`яніння, як почервоніння зіниць очей , також не передбачено.

Така розбіжність при зазначенні ознак сп`яніння ставить під сумнів їх наявність взагалі, та про формальний підхід працівників поліції при складанні матеріалів у справі про адміністративне правопорушення.

Відеозаписом однозначно підтверджується, що таких ознак алкогольного сп`яніння як порушення координації рухів, порушення мови, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя у ОСОБА_1 не спостерігалося.

Поведінка ОСОБА_1 відповідала обстановці: він себе поводив коректно, чітко давав відповіді на поставлені питання, коректно задавав питання, написав пояснення у протоколі (під диктовку поліцейського) розбірливим почерком та без помилок, однаково розписався.

Як видно із відеозапису патрульний поліцейський так якось , як між іншим. пропонував ОСОБА_1 пройти перевірку на газоаналізаторі, але при цьому не роз`яснює порядок застосування вказаного приладу. Не повідомляє його правильну назву, технічні характеристики , порядок застосування. На видному місці під час проведення відеозапису такий прилад був відсутній і ОСОБА_1 він не демонструвався. За вказаних підстав не можна стверджувати , що такий прилад у поліцейського взагалі був.

Відеозаписом також не підтверджується та обставина, що поліцейським о 20год.35 хв. ( через 1 хвилину після початку відеозапису) уже виписувалося направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Факт його написання не озвучувався та для отримання ОСОБА_1 вказане направлення не пропонувалося. Тобто, можна стверджувати, що вказане направлення має ознаки фіктивності, т.я. було оформлено уже після складення протоколу про адміністративне правопорушення , тобто в інший час і формально.

За вказаних обставин, направлення на проходження огляду до медичного закладу не може бути належним доказом вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та навпаки підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 у встановленому порядку не був направлений до закладу охорони здоров`я для перевірки на наявність алкогольного чи іншого сп`яніння. Право поїхати до медичного закладу разом із поліцейським для проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння йому також не було роз`яснено.

ОСОБА_1 не було роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду на наявність алкогольного сп`яніння, не доведено до відома норму ст.130 КУпАП, а його права не були роз`яснені ні до складання протоколу, ні під час його складання.

З урахуванням викладеного вище вважаємо, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст.130 КУпАГІ, матеріали справи не містять.

Що стосується поновлення строку на апеляційне оскарження, то апелянт зазначає, що постанову Охтирського міськрайонного суду від 06 січня 2023 року вона отримала в Охтирському міськрайонному суді під розписку 18 січня 2023 року. На момент отримання нею постанови 10-ти денний термін на її оскарження, визначений судом в оскаржуваній постанові, вже закінчився і це, на її думку, є підставою для визнання поважною причиною пропуску строку на її оскарження та є підставою для поновлення строку на подання апеляційної скарги. В судовому розгляді ОСОБА_3 та я, адвокат Єфіменко Л.І., як його представник, 06 січня 2023 року у Охтирському міськрайонному суді участі не приймали. Під час проголошення постанови судом також присутні не були. Тому подавши апеляційну скаргу 30.01.2023 року вважає, що саме з поважних причин був пропущений строк на оскарження даної постанови в апеляційному порядку.

В судове засідання на розгляд апеляційної скарги 21 березня 2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, при цьому захисник Єфіменко Л.І., яка бере участь в судовому засіданні апеляційного суду не заперечувала щодо розгляду провадження без участі ОСОБА_1 .

Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, враховуючи також і те, що правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП не відносяться до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, ч.2ст.268 КУпАП.

Тому, вислухавши адвоката Єфіменко Л.І., яка вимоги апеляційної скарги підтримала, просила поновити строк на апеляційне оскарження, задовольнити скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову Охтирського міськрайонного суду від 06 січня 2023 року захисник Єфіменко Л.І. отримала в Охтирському міськрайонному суді під розписку 18 січня 2023 року.

На момент отримання захисником постанови 10-ти денний термін на її оскарження, визначений судом в оскаржуваній постанові, вже закінчився.

В судовому розгляді ОСОБА_1 та адвокат Єфіменко Л.І., як його представник, 06 січня 2023 року у Охтирському міськрайонному суді участі не приймали. Під час проголошення постанови судом також присутні не були..

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Єфіменко Л.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 січня 2023 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 січня 2023 року, яку захисник Єфіменко Л.І. просила скасувати, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 Порядку визначає, що огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Аналогічні положення містить п. 2 розділу І та п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що, складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться, є визначена уст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і п.п. 3-8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а згідно ч. 2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови районного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №173356 від 10.021.2022;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- відеозаписом, з якого вбачаються обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.5.ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи апеляційної скарги в тому, що суд розглянув справу на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 254, 256 КУпАП є недопустимими, не заслуговують на увагу та не спростовують правильного висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на частину статті та статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, посилання на долучені до протоколу докази.

Також, з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено його про дату, час і місце судового розгляду складених відносно нього матеріалів, а також в протоколі наявний підпис ОСОБА_1 , що підтверджує його згоду на зміст протоколу (арк.с. 1).

Крім того, доводи апелянта про те, що Охтирський міськрайонний суд не вжив заходів для забезпечення явки в судове засідання ОСОБА_1 , який утримується під вартою на підставі ухвали слідчого судді Зарічного району м. Суми починаючи з 04 липня 2022 року та позбавив його можливості прийняти участь у судовому розгляді, надати пояснення та заявити клопотання про виклик свідків у судове засідання, апеляційний суд вважає необгрунтованими та невмотивованими, оскільки ОСОБА_1 будучи обізнаним про дату, час та місце розгляду матеріалів відносно нього, не був позбавлений можливості надати клопотання до суду першої інстанції про проведення відеоконференції.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 10.02.2022 близько 20.30 год. керував зазначеним у протоколі транспортним засобом, своє керування автомобілем не заперечував, підтвердив факт вживання алкогольних напоїв, а саме «вжив два літри пива», відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я.

Отже, на відеозапису в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він є належним доказом. Крім того, відеозапис є допустимим доказом, оскільки здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Незазначення поліцейськими у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, згідно з якими вказаний засіб не повинен відображатись у протоколі.

Суд вважає необґрунтованими доводи про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено працівниками поліції прав, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено: «Г-ну ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у суді м. Охтирка», про що ОСОБА_1 розписався без будь-яких застережень та зауважень. Також протокол про адміністративне правопорушення не міститься будь-яких зауважень щодо правильності викладених у ньому обставин.

Доводи апелянта про те, що направлення на проходження огляду до медичного закладу не може бути належним доказом вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та навпаки підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 у встановленому порядку не був направлений до закладу охорони здоров`я для перевірки на наявність алкогольного чи іншого сп`яніння, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, враховуючи наступне.

Відповідно до п. п. 6 - 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З переглянутого відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння або на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі, однак останній категорично відмовився від його проходження, як на місці зупинки, так і у медичному закладі.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо можливості відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає, що відсутність вказаного направлення не є порушенням з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння та не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, ні вищевказаний Порядок, ні Інструкція не містять вимог про видачу поліцейським направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, у разі відмови водія від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції досліджувалися докази, походження яких в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, а відеозапис з фіксацією адміністративного правопорушення, працівниками поліції отримано з порушення встановленої законом процедури, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки таке твердження не спростовує факту вчинення правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє такий довід, адже ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Під час перегляду вказаного відеозапису апеляційним судом не встановлено будь-яких порушень з боку працівників поліції відносно ОСОБА_1 ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року, якими закріплена процедура проведення огляду особи на стан сп`яніння.

Крім того, доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутній сертифікат на повірку газоаналізатора Драгер 6820, є безпідставними з врахуванням того, що зазначений прилад взагалі не був застосований саме у зв`язку з відмовою від цього ОСОБА_1 .

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно позбавив ОСОБА_1 права на керування транспортними засобами, яке у ОСОБА_1 відсутнє, оскільки той повідомляв патрульного поліцейського про те, що у нього відсутнє посвідчення на право керування транспортним засобом. Вказане посвідчення під час складення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення не вилучалося, про що зазначено у протоколі, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними виходячи з наступного.

Так, обізнаність ОСОБА_1 про свої обов`язки та права як учасника дорожнього руху підтверджується тією обставиною, що раніше він 03.01.2013 року отримував водійське посвідчення, що вбачається із наявної в матеріалах справи інформації виданої начальником територіального сервісного центру МВС (а.с.18), однак даний громадянин значиться серед позбавлених права керування. За таких обставин апеляційний суд вважає, що накладення такого виду адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у відповідності до ст. 23 КУпАП сприятиме досягненню основної мети стягнення, що спрямована на виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню ним нових правопорушень. Позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зважаючи на порушенням ним п. 2.5 ПДР України, унеможливить отримання ним нового водійського посвідчення протягом цього часу, лише після закінчення такого строку він зможе звернутися в сервісний центр МВС для складання теоретичного та практичного іспитів.

Враховуючи наведене доходжу до висновку, що переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено? а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції однобічно та упереджено вирішив справу, не з`ясував обставин, які мають суттєве значення для встановлення істини, знехтував конституційним принципом презумпції невинуватості, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Єфіменко Л.І.строк на оскарження постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 січня 2023 року.

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Єфіменко Л.І. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.