ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/254/22 Головуючий І інстанції Сеник О.С.
Провадження № 33/818/270/23 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді 24.04.2022 о 16 год. 40 хв. у м. Богодухів по вул. Центральній, 247 водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 318і державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП «Богодухівська ЦРЛ» водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536грн 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що відносно нього було складено 2 протоколи про адміністративне правопорушення за одними і теж самими подіями та останній протокол від 21.09.2022 року складений з грубими порушеннями, а саме він складений через 5 місяців з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, відсутні дані про свідків та протокол не підписаний свідками.

Мотиви суду

До початку судового розгляду ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву в якій просить провести судове засідання без його участі та без участі його захисника. Також повідомив, що повністю підтримує апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

У зв`язку з викладеним вище апеляційний суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, в межах поданої апеляційної скарги та наявних у справі відомостей, тобто з урахуванням доводів та вимог, які містяться в ній, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом.

Тому для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, передбаченої ч. 1 ст. 130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин:

- керування особою транспортним засобом у конкретних час і місці;

- вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння;

- наявність категоричної відмови особи пройти відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів провадження, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 319029 від 24.04.2022 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП був складений в день виявлення адміністративного правопорушення та вперше надійшов до Богодухівського районного суду Харківської області 28.04.2022 року.

Постановою суду від 18.05.2022 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП був повернутий до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області для належного оформлення з підстав відсутності доказів піддання ОСОБА_1 протягом року адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП.

08 серпня 2022 року до адміністративного матеріалу було долучено копію постанови по справі № 613/253/22 від 14.06.2022 про закриття провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та 26.08.2022 року повторно направлено адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 до суду.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 26.08.2022 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП було повернуто до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області для належного оформлення, з підстав неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП (дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП, однак, в матеріалах справи відсутні докази притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП протягом року, а суд позбавлений можливості перекваліфікувати їх самостійно).

21 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 складено новий протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 035135, в якому дії останнього кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням встановленого ст.254 КУпАП строку.

Вирішуючи питання законності притягнення до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції відхилив посилання захисника на наявність двох протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом одних і тих самих подій, та про те, що протокол серії ААБ № 035135 від 21.09.2022 складено пізніше, ніж протягом доби після цих подій, оскільки складення протоколу серії ААБ № 035135 від 21.09.2022 року викликано об`єктивними обставинами та узгоджується з приписами постанов Богодухівського районного суду Харківської області по даній справі, які не могли бути виконані іншим чином, ніж складення нового протоколу.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та погоджується з доводами апелянта про порушення працівниками поліції Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та ст.254 КУпАП, якими чітко передбачено строки складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, доводи суду першої інстанції про те, що протокол ААБ № 319029 від 24.04.2022 року було знищено, оскільки згідно з п.3 розділу ХV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 прямо передбачено знищення та списання з обліку повернутих бланків протоколів.

Так, в матеріалах провадження, дійсно, міститься копія протоколу ААБ № 319029 від 24.04.2022 року, однак в рапортах працівників поліції не зазначено про знищення цього протоколу, а зазначено лише про складання нового протоколу відносно ОСОБА_1 .

Крім того, ані чинним КУпАП ані Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 прямо не передбачено можливості повторного складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку зі знищенням попереднього протоколу за спливом значного періоду часу.

Також, в обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відповідно до протоколу серії ААБ № 035135 від 21.09.2022 року суд першої інстанції посилався на пояснення свідків та рапорт поліцейського СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 07.12.2022 року про те, що свідки на момент складання протоколу від 21.09.2022 року перебували поза межами Харківської області, та не могли з`явитися для підписання протоколу.

Однак, на переконання апеляційного суду такі пояснення свідків не можуть бути використані у якості доказів вини ОСОБА_1 , оскільки ці пояснення були надані 24.04.2022 року, а протокол про адміністративне правопорушення було складено 21.09.2022 року.

Отже, враховуючи, що ці свідки фізично не були присутні під час складення протоколу серії ААБ № 035135 від 21.09.2022 року, то їх пояснення не можуть бути прийняті судом у якості вини ОСОБА_2 .

Доводи суду першої інстанції про те, що відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП залучення свідків є факультативним засобом фіксації огляду особи на стан алкогольного сп`яніння порівняно з відеозаписом, а також те, що відеозаписом підтверджені обставини, викладені у протоколі серії ААБ № 035135 від 21.09.2022 року є необґрунтованими, оскільки працівником поліції в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі саме у присутності двох свідків, та не було зазначено про те, що свідки не залучались у зв`язку з тим, що велась постійна відео фіксація події з застосуванням засобів відеозапису.

Тобто, засвідчення відмови водія від проходження огляду свідками у зазначеному провадженні є обов`язковою умовою оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП та п.2 ч.1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, а саме протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

За вказаних обставин, має місце недотримання поліцейським Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та Інструкції №1026 щодо порядку роботи та застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено працівником поліції з порушенням норм чинного законодавства.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 - є слушними та підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.294КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Постанову судді Д Богодухівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2023 року, щодо ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нову.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик