Справа № 127/786/23
Провадження № 33/801/409/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Каленяк Р. А.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисника адвоката Левченка А. О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Левченка Артема Олександровича на постанову судді Вінницького міського су-ду Вінницької області від 13 квітня 2023 року про притягнення до адмініс-тративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на-родження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянки України, прожива-ючої за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04 січня 2023 року серії ДПР18 № 271048, складеним поліцейським взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Ужвак О. Р. о 22.50 годині у м. Вінниці по вул. Трамвайній, 6, увечері 04 січня 2023 року о 22.40 годині у м. Вінниці по вул. Трамвайній, 6 водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Mercedes-Benz GLE 3500», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі з метою виявлення алкогольного сп`яніння водійка відмовилася, що зафіксовано боді-камерами № 473373 та № 472965, допустивши таким чином порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 гривень судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою судді суду першої інстанції, захис-ник ОСОБА_1 адвокат Левченко А. О. оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасувати, а провадження у справі закрити. Адвокат вважає оскаржувану постанову суду незаконною, необґрунтованою, винесеною без урахування усіх обставин справи, за неналежного дослідження доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права,. Доводи апеляційної скарги фактично обґрунтовуються тим, що судом першої інстанції не узяті до уваги обставини того, що транспортний засіб ОСОБА_1 поліцейськими не зупинявся, вона самостійно зупинилася та вийшла з автомобіля у місці призна-чення у власних справах. Після чого до неї під`їхали працівники поліції та ста-ли одразу ж вимагати пройти огляд на стан сп`яніння без пояснення причин та-кої вимоги. На її вимогу повідомити їй причини пред`явлення такої вимоги один із поліцейських повідомив, що кілька місяців тому уже зупиняв її та про-водив огляд на стан сп`яніння, однак, обставини не підтвердилися, тому вирі-шив перевірити чи не перебуває вона у стані сп`яніння на даний час. Коли ж вона заперечила, що така обставина може бути причиною зупинки, то праців-ник поліції послався на іншу підставну - пункт третій частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», яка на її думку є надуманою. При цьому будь-яких ознак сп`яніння, які були надалі автоматично названі полі-цейським, у неї не було встановлено. Оскільки вона не порушувала Правила до-рожнього руху, працівники поліції не зупиняли її, ОСОБА_1 вважає, що правомірно відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки підстав для проведення її огляду не було, а такі дії працівника поліції були не-законними. Відповідно усі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами. В апеляційній скарзі скарж-ник також звертає увагу на пояснення поліцейських як свідків. Так поліцейсь-кий ОСОБА_2 підтвердив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 вони не зупиняли, а під`їхали, коли він був уже зупинений, а водійка виходила з ав-томобіля зі сторони пасажирського сидіння. Разом із тим, пояснення поліцейсь-ких, які узяті судом до уваги, адвокат вважає неналежним доказом, оскільки вони є службовими особами і їх свідчення не можуть вважатися об`єктивними. Рапорт поліцейського не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення по апеляційній скарзі особи, притягнутої до адмі-ністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисника адвоката Левченка А.О., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ретельно дослідивши матеріали спра-ви про адміністративне правопорушення, додані до її матеріалів докази, пере-глянувши справу у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із за-коном, забезпечення виконання ухваленої постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до норм статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністра-тивне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при роз-гляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений до-водами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено не-правильне застосування норм матеріального права або порушення норм проце-суального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджу-валися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим час-тини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задо-волення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відпо-відальність за керування транспортними засобами особами в стані алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вжи-вання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з ме-тою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швид-кість реакції.

Ураховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об'єктивна сторона цього правопорушен-ня полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у передачі керування транс-портними засобами особі, яка перебуває у стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до пункту другого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'я-ніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 ро-ку за № 1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних за-собів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної по-ліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з пунктом третім розділу І цієї Інструкції озна-ками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка змі-на забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обста-новці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволе-них до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспожив-стандартом або лікарем закладу охорони здоров'я ( пункт шостий розділу І Інструкції ).

Із матеріалів цієї справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопо-рушення серії ДПР18 № 271048 від 04 січня 2023 року, складеного о 22.50 годині у м. Вінниці по вул. Трамвайній, 6, убачається, що 04 січня 2023 року о 22.40 годині у м. Вінниці по вул. Трамвайній, 6 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz GLE 3500», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з по-рожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає об-становці. Від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі з метою виявлення алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовилася, що зафік-совано боді-камерами поліцейських № 473373 та № 472965, допустивши таким чином порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху. До протоколу про адміністративне правопорушення додане направлення до медичного закла-ду водійки транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану її сп`яніння, у якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, пове-дінка, що не відповідає обстановці. Також до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 січня 2023 року доданий відеозапис з нагрудних камер поліцейських, яким зафіксована подія 04 січня 2023 року за участі ОСОБА_1 від моменту встановлення особи водія до оформлення протоколу про адмініс-тративне правопорушення. Слід зазначити, що з даного відеозапису чітко, без-спірно убачається, що поліцейськими неодноразово пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, на що остання у категоричній формі відмовилася.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні перед-баченого частиною першою статті 130 КУпАП адміністративного правопору-шення, суд першої інстанції дійшов висновку, що її вина цілком доведена мате-ріалами справи. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння зафіксований відповідними, належними до-стовірними та достатніми доказами, які узгоджуються між собою та є підтвер-дженням наявності у діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, яке виразилося у її відмові як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За викладених фактичних, об`єктивних обставин справи з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові від 13 квітня 2023 року, слід погодитися, оскільки вони є правильними, дослідженими у встанов-леному порядку, справедливими.

Оскаржуючи постанову судді суду першої інстанції, адвокат Левченко А.О. заперечує зупинення автомобіля ОСОБА_1 , стверджуючи про само-стійну її зупинку, допущення порушення ОСОБА_1 будь-яких положень Правил дорожнього руху, як наслідок вважає, що всі наступні вимоги полі-цейських вона не зобов`язана була виконувати, а процесуальні документи щодо неї не можуть бути належними та допустимими доказами.

Однак такі доводи скаржника цілком спростовуються відеозаписом із на-грудних камер поліцейських. Так згідно долученого до справи відеозапису із розмови ОСОБА_1 та поліцейського убачається, що вона була зупинена працівниками поліції внаслідок того, що під час руху, побачивши патрульний автомобіль, раптово змінила маршрут руху. Крім того, за кілька місяців до цієї події автомобіль ОСОБА_1 також був зупинений працівниками поліції, во-на проходила огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із виявленими оз-наками такого стану. Однак внаслідок надмірно збудженої поведінки вона на-віть не намагалася вислуховувати те, що їй вказувалося працівниками поліції. Тобто належить стверджувати, що попри зухвалу поведінку ОСОБА_1 , при-чини зупинки керованого нею транспортного засобу були їй повідомлені, пов-ністю відомі. Крім того, неможливо стверджувати про незаконність дій полі-цейських з огляду на те, що відповідно до вимог частини першої статті 30 За-кону України «Про національну поліцію» правоохоронці для виконання покла-дених на них завдань вживають заходів реагування на правопорушення, визна-чені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та у порядку, визначених зако-ном. А згідно з частиною другою цієї статті поліція може застосовувати превен-тивні заходи, до яких відповідно до вимог статті 31 Закону України «Про націо-нальну поліцію» віднесена, зокрема, перевірка документів особи та зупинка транспортного засобу.

Зрештою долученим до матеріалів справи відеозаписом доводиться без-умовна відмова ОСОБА_1 як водійки, до того ж у категоричній формі, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння за наслідком послідовних пропозицій поліцейських щодо проходження такого огляду як на місці події за допомогою газоаналізатора, так і у закладі охорони здоров`я.

За клопотанням захисника Олійник О. О. у судовому засіданні апеляцій-ного суду були заслухані пояснення поліцейських у якості свідків, які були учасниками події за участі ОСОБА_1 , які складали як адміністративний протокол у цій справі, так і решту матеріалів цієї справи. Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали пояснення та відповіли на запитання адвоката Левченка А.О. та судді з приводу фактичних обставин справи. Належить зазначити, що дані пояснення узгоджуються із наведеними у справі доказами, будь-яких суперечностей, недоречностей у цих поясненнях не встановлено.

Інші доводи, на які посилається скаржник, також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністратив-ного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. У цілому мотиви скарги не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права. З ураху-ванням наведеного, вимогу апеляційної скарги про необхідність скасування ос-каржуваної постанови суду першої інстанції апеляційний суд визнає необґрун-тованою, безпідставною та не знаходить законних підстав для її задоволення.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтування судових рішень не може розумі-тися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року; Про-ніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допус-тимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання у першу чергу на-ціонального законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейсь-кий суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

З урахуванням викладеного апеляційний суд не знаходить законних, ґрун-товних та об`єктивних підстав для скасування правильної, законної та справед-ливої постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відпові-дальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Лев-ченка Артема Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квіт-ня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню вона не підлягає.

Суддя

Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко