Справа № 448/13/23 Головуючий у 1 інстанції: Кічак Ю.В.
Провадження № 33/811/599/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Чирки Ольги Олегівни на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 27 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Котовськ Одеської області; жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, 29 грудня 2022 року о 22 годині 30 хвилин в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіку Польща було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який на паспортний контроль пред`явив паспорт громадянина Держави Ізраїлю для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 27.04.2022 року на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки, згідно бази даних «Ризик» встановлено, що дана особа являється громадянином України.

В ході співбесіди даний громадянин надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 30.07.2021 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Такими своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги статей 2 та 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», під.1 п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, а саме вчинив спробу перетинання державного кордону в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Чирка О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 27 березня 2023 року та закрити провадження у справі.

Окрім того, в апеляційній скарзі захисник Чирка О.О. порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, зокрема, зазначає, що строк пропущений з поважних причин, а тому просить його поновити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судове рішення є незаконним і необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що під час проходження 29.12.2022 року прикордонного контролю на виїзд з України, після надання паспорту громадянина Держави Ізраїль ОСОБА_1 одразу ж надав на прикордонний контроль паспорт громадянина України, який не приховував та наявність якого не замовчував, при цьому прикордонникам пояснив, що першочергово надав паспорт громадянина Держави Ізраїль, так як саме за цим паспортом здійснив перетин державного кордону України на в`їзд 03.10.2022 року, маючи при цьому також паспорт громадянина України і жодних зауважень при в`їзді в Україну з боку прикордонників не отримав.

Вважає, що саме ця обставина логічно пояснює дії ОСОБА_1 29.12.2022 року та свідчить про повну відсутність умислу на спробу незаконного перетину державного кордону.

Захисник Чирка О.О. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені. Клопотань про відкладення судового засідання не поступало.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2022 року серії ЗхРУ №283951; рапортом старшого зміни прикордонних нарядів ОСОБА_4 від 20.02.2023, яким уточнено обставини вчинення даного правопорушення та його кваліфікуючі ознаки; рапортом інспектора прикордонної служби 2-ї категорії 1-ї групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) ОСОБА_5 від 29.12.2022р.; копією паспорта громадянина Держави Ізраїль для виїзду за кордон, виданого на ім?я ОСОБА_1 ; копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон виданого на ім?я ОСОБА_1 ; відомостями з бази даних щодо перетинання особою державного кордону України; іншими документами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані докази є належними та допустимими, є взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Покликання апелянта в апеляційні скарзі на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП, є безпідставним і апеляційний суд до уваги не бере.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Оскільки громадянин України ОСОБА_1 під час перетину державного кордону України у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» всупереч ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, пред`явив для паспортного контролю на виїзд з України паспорт громадянина Держави Ізраїлю для виїзду за кордон, а не паспорт громадянина України для виїзду за кордон (який є відповідним для громадян України документом), то суд першої інстанції обґрунтовано визнав його винним у тому, що він вчинив спробу перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів (такі дії становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП), й з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не мав умислу на незаконний перетин кордону, апеляційний суд відхиляє, як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й повністю спростовуються наведеним вище.

Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 із врахуванням вимог ст.ст.33-35 КУпАП, у розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.204-1 КУпАП.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити адвокату Чирці Ользі Олегівні строк апеляційного оскарження постанови Мостиського районного суду Львівської області від 27 березня 2023року.

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 27 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Чирки Ольги Олегівни - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк