г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/105/23
Номер провадження 3/213/226/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Мазуренко В.В., розглянувши матеріал, що надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Лагодівка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу серії ААД №422404, складеного 18 грудня 2022 року, ОСОБА_1 17 грудня 2022 року о 23 годині 09 хвилин по вул. 50 років Жовтня, 48 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, керував автомобілем RENAULT KANGOO, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Порушення зафіксовано на бодікамери: 475085, 475130, відеореєстратор ХІАОMI.

Вказані дії кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не погоджується з протоколом, викладені в ньому обставини не підтверджує, оскільки він транспортним засобом не керував. Автомобіль не було зупинено інспекторами поліції, він був нерухомий, не було увімкнено габаритів чи покажчиків фар. Він із знайомими перебував у вказаному транспортному засобі, на якому знайому раніше приїхала. Вони казали інспекторам поліції про вказані обставини, але останні їх не брали до уваги. Свідки під час складання протоколу не залучались.

Також пояснив, що ознаки алкогольного сп`яніння, які озвучувались інспекторами поліції не відповідають тим, що вказані в протоколі, наявність у нього ознак стану сп`яніння не підтверджує. Інспектор жодну із ознак не перевіряв. Відеозапис не містить його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці або в медичному закладі. Він лише намагався з`ясувати підстави проходження такого огляду. Також зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення та в направленні водія з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння зазначені різні дані посвідчення водія за якими нібито встановлено його особу, які не відповідають дійсності.

Належні докази вчинення ним правопорушення за ст. 130 КУпАП відсутні. Просить закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, стосовно якої складено протокол, свідка, вивчивши матеріали додані до протоколу, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР), що кореспондується з п.1.9 ПДР на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП (із змінами) особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок встановлення стану сп`яніння особи, яка керує транспортним засобом, передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350, відповідно до якої огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ (ст. 251 КУпАП). Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вини ОСОБА_1 в скоєнні даного правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №422404 від 18.12.2022, направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» від 17.12.2022 року, рапорт інспектора поліції, довідка, диск із відеозаписом.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

При цьому, згідно з об`єктивною сторонною правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП підлягає встановленню факт керування особи транспортним засобом та відмови її від проходження огляду на стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона є знайомою ОСОБА_1 . В день складення протоколу у відношенні останнього, вона керувала автомобілем RENAULT, д.н.з НОМЕР_1 , який залишила біля будинку. Близько 22:45 год. вона з чоловіком та ОСОБА_1 вигулювали собаку, коли змерзли то сіли в машину, стали розмовляти. Автомобілем ніхто не керував. Потім до них під`їхав патрульний автомобіль та стали пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Із оглянутого в судовому засіданні відеозапису, що міститься на цифровому диску, наданого патрульною поліцією не підтверджується факт руху автомобіля.

В рапорті інспектора поліції Івашко О. вказано, що під час патрулювання 17.12.2022 в складі екіпажу 306 було зупинено автомобіль Рено Кенго під керуванням ОСОБА_1 . Вказаний рапорт фактично є документом внутрішнього користування та його зміст полягає в інформуванні начальника ППП в місті Кривий Ріг про правомірність дій інспекторів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та він не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначене узгоджується з висновком ВС у справі №524/5741/16-а від 20.05.2020.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та зупинку його співробітниками патрульної поліції нічим не підтверджено та спростовується показами свідка ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні, які підтвердила, що автомобіль не здійснював рух.

Також встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 від 07.07.2018 ТСЦ 4845, проте в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що особу водія встановлено за посвідченням водія НОМЕР_2 від 07.07.2018 ТСЦ 1243, а у направлені на огляд водія вказано п/в ВХО 281118 ТСЦ 4848 від 07.07.2018. Таким чином виникають сумніви щодо належного встановлення особи під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП суду надано не було.

Також матеріал про адміністративне правопорушення не містить даних, чи був відсторонений ОСОБА_1 від керування транспортним засобом у відповідності до ст. 266 КУпАП.

Вищевказане дає суду підстави дійти висновку про недоведеність вини особи, щодо якої складено протокол.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Згідно роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд зауважує, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ААД №422404 від 18.12.2022, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey).

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення .

З огляду на вищевикладене, провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247 п. 1, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Мазуренко