КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/9797/22
№ апеляційного провадження: 33/824/1429/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Сови Віталія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2023 року під головуванням судді Гавенко О.Л. у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за те, що 02.10.2022 о 10 год. 04 хв. в м. Біла Церква по вул. Сквирське шосе, 248 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в медичному закладі відмовився у присутності свідків.

З урахуванням зазначеного правопорушення до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Не погодившись з указаною постановою, 10 лютого 2023 року адвокат Сова В.А. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, одностороннім дослідженням доказів та явну упередженість при прийнятті рішення.

Вказує, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови відповідає лише змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції, та матеріалам наданих до суду працівниками поліції, разом з тим заявлені в судовому засідання пояснення та клопотання залишені поза увагою суду.

Зазначено, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 будь-який правопорушень він не вчиняв, а тому пропозиція поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння була незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційної інстанції адвокат Сова В.А. в інтересах ОСОБА_1 не з`явився.

Разом з тим, 09.03.2023 від адвоката Сови В.А. в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява в якій він просить розглянути апеляційну скаргу без його участі, доводи апеляційної скарги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Апеляційний суд враховує, що сторони самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії). При цьому, обвинувачений може відмовитись від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення його становища у зв`язку з чим участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

На обґрунтування того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, відеозапис, направлення водія транспортного засобу на огляд, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, розпискою ОСОБА_2 про зобов`язання доставити автомобіль за вказаною адресою, рапортом інспектора взводу №2 роти №2 Салиги А.В. (а.с. 1-8).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 356990 від 02.10.2022 ОСОБА_1 02.10.2022 о 10 год. 04 хв. в м. Біла Церква по вул. Сквирське шосе, 248 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкіряного покриву обличчя.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" водій відмовився, після чого було запропоновано пройти в медичному закладі - водій в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

З письмових пояснень свідків убачається, що від направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.10.2022, ОСОБА_1 відмовився (а.с. 4-5).

З відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, записаними на DVD диск, який переглянутий судами, зафіксовано, як ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а також зафіксовані дані, які свідчать про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом (а.с. 8).

Пунктом 2.5. ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 356990 від 02 жовтня 2022 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків, в яких вони зазначили, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4-5);

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції записаними на DVD диск, з якого вбачається, що працівником поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння та огляду за допомогою приладу "Драгер" (а.с. 8);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3);

- розпискою ОСОБА_2 про зобов`язання доставити автомобіль за вказаною адресою та не допускати до керуванням ним ОСОБА_1 (а.с. 6);

- рапортом інспектора взводу №2 роти №2 Салиги А.В. (а.с. 7);

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

На переконання суду, вказані докази беззаперечно доводять те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для їх скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують самого факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2022 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Сови Віталія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар