Справа № 522/1474/23
Провадження № 3/522/1671/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М. за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Грішина О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: адреса: АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 098791, 14.12.2022 ОСОБА_1 14.12.2022 о 08 год. 30 хв., керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Кінна, 32, м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місті відмовився зазначивши, що готовий пройти огляд у спеціалізованому медичному закладі пізніші, оскільки поспішає на роботу, чим на думку співробітників поліції порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому зазначив, що не погоджується із складеним відносно нього протоколом, так як не вживав алкогольні напої напередодні та в той день, працівники поліції підійшли до нього коли він стояв біля магазина та не перебував у стані керування транспортним засобом, працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі чим порушили порядок проведення огляду, затверджений Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, спілкуючись з співробітниками поліції висловив своє побажання отримати правову допомогу. Співробітниками не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2021 у справі № 524/9827/16-а). Враховуючи викладене просив справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Грішин О.В., також просив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оцінивши наявні у справі докази, в їх сукупності, приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 098791 від 14.12.2022 ОСОБА_1 14.12.2022 року о 08 год. 30 хв. керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя).

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коло воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Судом було досліджено, відеозапис з бодікамери поліцейського з якої вбачається, що на відео не показаний момент зупинки автотранспортного засобу. Поліцейський підходить до транспортного засобу, що вже стоїть на місці і це підтверджує показання ОСОБА_1 . Таким чином, не можливо з`ясувати причину зупинки. Також, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які інші порушення ПДР за яке його було зупинена (іншого адміністративного протоколу за порушення ПДР відносно ОСОБА_1 не складено). Як зазначив Верховного Суду у висновках викладених у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17, якщо немає підстав зупиняти транспортний засіб то всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Оскільки транспортний засіб не рухався то з відео не можливо встановити особу, яка керувала транспортним засобом до зупинки. Взагалі невідомо чи рухався транспортний засіб чи він стояв. Відео лише фіксує звернення поліцейського до водія, до кого саме звертається поліцейський з відеозапису встановити не можливо. Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Суд критично ставиться до викладеного у протоколі щодо наявних ознак сп`яніння у водія. З відео не вбачається, що з ОСОБА_1 розмовляв поліцейський. З відео не можливо встановити, що за поліцейський (посада, звання, чи перебував цей поліцейський у складі патрулю тощо) проводив огляд водія. Складаючи протокол лейтенант поліції Рябохлист Є.В. зазначає про наявні ознаки сп`яніння (про які він почув від колеги), а саме: почервоніння очей; виражене тремтіння пальців рук; запах з порожнини роту. З відео бачимо, що спілкуючись з ОСОБА_2 безпосередньо сам лейтенант поліції ОСОБА_3 не зазначає про наявні у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858) (надалі Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Відповідно до зазначеної Інструкції лише за наявності усіх ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Інструкція чітко визначає, що для проведення огляду потрібно наявність усіх ознак передбачених Інструкцією.

Як встановив суд на відео бачимо, що ОСОБА_1 стоїть рівно, нормально спілкується, немає порушення мови, не має тремтіння голови або тулубу, немає тремтіння пальців рук, не має почервоніння шкіри. Все це свідчить про відсутність сп`яніння.

Досліджуючи відео суд встановив, що ОСОБА_1 не відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, однак каже що він дуже поспішає і не може спізнитися, оскільки в нього перший робочий день на новому місці праці .

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 був затверджений Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок). Відповідно до п.4 Порядку огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Відповідно до п.6 розділу ІІ Інструкції (у редакції на момент складання протоколу) огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу повинен проводитися в присутності двох свідків.

Адміністративне правопорушення за яке було складено оскаржуваний протокол, відбулося 14.12.2022 р. Отже, в обов`язковому порядку огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу повинен був проводитися в присутності двох свідків.

У матеріалах справи відсутні посилання на свідків. Протокол не містить свідчення про залучення свідків для проходження огляду на стан сп`яніння.

Як встановив суд ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Драгер ALKOTEST 7510, однак в супереч зазначеної Інструкції поліцейський не повідомив особу про порядок застосування спеціального технічного засобу та не зазначив, що на її вимогу зобов`язаний надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. До того ж, матеріали адміністративної справи, а так саме і судової не містять документів, які підтверджують відповідність зазначеного спеціального технічного засобу газоаналізатора Драгер ALKOTEST 7510 нормі та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суд зазначає, що матеріали адміністративної справи свідчать про проведення огляду с порушення норм чинного законодавства і це дає підстави дійти до висновку про те, що стан алкогольного сп`яніння останнього у визначеному законом порядку встановлений не був.

Згідно п. 10 Розділу ІІ Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Форма акту затверджена Інструкцією та передбачає розділ в якому водій повинен поставити свій підпис, або поліцейський повинен заначити, що особа відмовилася від підпису.

Матеріали адміністративної справи містять Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому не має підпису ОСОБА_1 , однак у Акті поліцейський не зазначив про відмову ОСОБА_1 від проставлення підпису. Відео не містить показань/застережень поліцейського або його повідомлень про складання зазначеного Акту та відмову ОСОБА_1 від підписання такого Акту.

Як зазначив ОСОБА_1 йому не був наданий такий Акт на ознайомлення та поліцейський не пропонував йому підписувати зазначений Акт.

Відповідно до п.6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що тільки з матеріалів судової справи він дізнався, що йому було виписано направлення на проходження огляду на стан сп`яніння.

Матеріали справи не містять підтвердження того, що поліцейським було запропоновано пройти огляд у медичному закладі та не має підтвердження, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що ним виписане направлення до медичної установи.

Крім того, в порушення Інструкції в направлені не зазначений час складання направлення.

Дослідженні судом наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, свідчить, що не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, також не зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився чи ухилявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Таким чином, відеозапис з нагрудних камер працівників поліції чітко і достовірно не відображає обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та обставин що підлягають встановленню під час розгляду даної категорії справ.

Відеозаписом не зафіксовано будь яких дій ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише в такому випадку працівник поліції мав право скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд не може визнати відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції належним та допустимим доказом, який підтверджував би вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ним не зафіксовано факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146), Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п.161, Series A заява № 25).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не можливо визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в силу порушення його прав органами поліції, а відповідно й відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 10, 24, 33, 130, 221, 247, 254, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя: С.М. Кічмаренко