Справа № 644/98/23
Провадження № 3/644/252/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 березня 2023 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Шевченко С.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ТОВ «Фоліо Плюс», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

21 грудня 2022 року о 18 годині ОСОБА_1 біля будинку № 17 по пр. Архітектора Альошина в м. Харкові керував транспортним засобом «ВАЗ 2113», державний номер НОМЕР_1 , і під час руху заднім ходом порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, а саме не впевнився в безпеці маневру, для забезпечення безпеки дорожнього руху не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль «Renault», державний номер НОМЕР_2 , пошкодивши транспортні засоби і завдавши матеріальних збитків, а після дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР України, а саме будучі учасником дорожньо транспортної пригоди, з невідомих причин залишив місце пригоди.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину у вчинених правопорушеннях не визнав та надав пояснення, згідно з якими 21 грудня 2022 року о 18 годині він біля будинку № 17 по пр. Архітектора Альошина в м. Харкові керував транспортним засобом «ВАЗ 2113», державний номер НОМЕР_1 . Але не був учасником дорожньо транспортної пригоди, оскільки не відчув поштовху або зіткнення з іншим автомобілем і тому поїхав.

Одночасно ОСОБА_1 подав до суду клопотання про призначення автотехнічної експертизи, на розгляд якої просив поставити питання: чи міг він, ОСОБА_1 , відчути поштовх під час скоєння дорожньо транспортної пригоди; з урахуванням характеру пошкоджень та схеми ДТП чи дійсно автомобіль під його керуванням здійснив наїзд на автомобіль «Renault», державний номер НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 посилався на те, що ніякого зіткнення з іншим автомобілем в той день він не здійснював, зіткнення не відчував, оскільки воно було незначне.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та надав суду відеозапис як доказ порушення ОСОБА_1 ПДР України та здійснення наїзду автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 , на його автомобіль.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху України, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди та залишенню місця дорожньо транспортної пригоди, до якої він причетний, підтверджується наступними доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеними 29 грудня 2022 року у відношенні ОСОБА_1 за порушення вимог п. 10.9 ПДР України (а.с. 1); протоколом про адміністративне правопорушення, складеними 29 грудня 2022 року у відношенні ОСОБА_1 за порушення вимог п. 2.10 (а) ПДР України (а.с. 2); схемою місця ДТП від 21 грудня 2022 року, з якої вбачається, що в автомобілі «Renault», державний номер НОМЕР_2 , були пошкоджені передні ліві двері коли він був залишений власником біля будинку № 17 по пр. Архітектора Альошина в м. Харкові (а.с. 3); письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 21 грудня 2022 року, згідно з якими адміністратор кафе «Буфет» надав йому відеозапис, на якому чітко вбачається дорожньо транспортна пригода з вини водія автомобіля «ВАЗ» (а.с. 4); відтвореним в судовому засіданні відеозаписом з вуличної камери спостереження кафе «Буфет», з якого вбачається, що ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на автомобіль «Renault», державний номер НОМЕР_2 , потім зупинився, а через 5-15 секунд залишив місце пригоди.

На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, оскільки для забезпечення безпеки руху транспортного засобу заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб, та п. 2.10 (а) ПДР України, оскільки, будучі причетним до дорожньо транспортної пригоди, не зупинив транспортний засіб і не залишився на місці пригоди, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Водночас, суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі автотехнічної експертизи з огляду на таке.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновком експерта.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

У даній конкретній справі, з урахуванням зібраних доказів, суд доходить висновку, що необхідності в призначенні експертизи немає, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом зауважується на тому, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку, в разі необхідності, може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

Як убачається, клопотання про призначення експертизи, подане ОСОБА_1 , не містить установу, в якій необхідно призначити експертизу, а також містить питання про встановлення почуття поштовху ОСОБА_1 , що не входить до компетенції експерта в галузі автотехніки. Що стосується питання про дійсність наїзду автомобіля «ВАЗ», під керуванням ОСОБА_1 , на автомобіль «Renault», державний номер НОМЕР_2 , то відтворений в судовому засіданні відеозапис з камери спостереження дає можливість встановити цю обставину і не може викликати жодних сумнівів, навіть у стороннього спостерігача.

На переконання суду, наведені у клопотанні доводи є необґрунтованими, при цьому не вказують на необхідність у проведенні експертизи та не свідчать про недостатність наявних доказів у справі для встановлення фактичних даних події, яка ставиться у вину ОСОБА_1 .

Крім того, судом зауважується на тому, що призначення експертизи може призвести до затягування розгляду справи та прийняття рішення не у встановлений вимогами КУпАП час.

Як убачається із клопотання, воно подане ОСОБА_1 подано 15 березня 2023 року, в той час, як справа перебуває у провадженні суду з 05 січня 2023 року та щоразу (01 лютого 2023 року та 28 лютого 2023 року) слуханням відкладалася за клопотаннями саме ОСОБА_1 , який повідомляв, що хворіє та представить докази цього згодом, але такі докази станом на день розгляду справу суду надані не були.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, призначення експертизи з питань, які вбачається на відеозаписі і не можуть викликати сумнівів, має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Суддею звертається увага на те, що при призначенні судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, призначення експертизи без наявності достатніх для того підстав негативно позначиться на дотриманні строків розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, а відтак на виконанні завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, а тому суддя вважає, що заявлене клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості в скоєнні правопорушення суд оцінює критично, оскільки вважає, що винуватість останнього у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, повністю підтверджується наведеними вище доказами, та розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що він не відчув ніякого зіткнення з іншим автомобілем, то вони не є переконливими у розрізі встановлених фактичних обставин справи в цілому, так як прямо не кореспондуються з іншими доказами в їх сукупності, а саме відеозаписом, з якого вбачається, що автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 , зупинився після зіткнення та стояв деякий час, у зв`язку з чим судом відхиляються.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем та рухаючись заднім ходом в сторону іншого автомобіля, для забезпечення безпеки дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, що вже є порушенням ПДР України.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29 червня 2007 року постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При вирішенні питання про накладення стягнення за допущені адміністративні правопорушення, суд враховує особу правопорушника, його відношення до скоєного, характер правопорушення, його суспільну небезпечність, і вважає за можливе накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Оскільки ОСОБА_1 вчинено два адміністративних правопорушення, суд відповідно до ст. 36 КУпАП накладає стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно з положеннями ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33-38, 40-1, 124, 122-4, 276, 283-285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накласти адміністративні стягнення:

за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно визначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (отримувач коштів ГУК у Харківській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; банк отримувача Казначейство України(ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0020001; код класифікації доходів бюджету 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 грн. (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача- Казначейство України(ЕАП) ;код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя: С.В. Шевченко