Справа № 448/1341/22 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І.
Провадження № 33/811/321/23 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., при секретарі Дяків А.Б. з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сидорук О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Сидорук О.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 /сімнадцять/ тисяч гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 07.10.2022 о 17 год. 20 хв. по вул. Шевченка, 205, в м. Мостиська, Яворівського району Львівської області, керував автомобілем марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, почервоніння очей, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «Мостиська міська лікарня» відмовився під відеозапис на бодікамеру, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції адвокат Сидорук О.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що 06.02.2023 було проголошено лише резолютивну частину постанови, відсутність повного тексту постанови, позбавило можливості подати апеляційну скаргу у визначений строк, копію повного тексту постанови ОСОБА_1 отримав 10.02.2023.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат Сидорук О.О. покликається на те, що суддею неповно встановлено обставини справи, зроблені висновки не відповідають обставинам справи, а ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб, а підійшли до автомобіля, коли він був припаркований, перевірки виявлених у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння поліцейські не проводили, права не роз`яснювали.

Долучений до матеріалів відеозапис не є безперевним, не містить запису процесуальної послідовності складання протоколу.

Зазначає, що ОСОБА_1 був притягнути до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, але відео з нагрудних камер, не містить даних про фіксацію такого правопорушення.

На наявному відеозаписі ОСОБА_1 висловлює відмову, яка не пов`язана з відмовою пройти огляд, це лише його реакція на незгоду працівників поліції роз`яснити йому причини зупинки, причини з яких він має пройти огляд. Також звертає увагу на те, що огляд ОСОБА_1 на місці не проводився, направлення йому не видавалось.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вини в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Його захисник Сидорук О.О. у судовому засіданні просила апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 10 лютого 2023 року та того ж дня мав можливість ознайомитися з мотивами прийнятого рішення, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З протоколу серії ААД № 174363 від 07 жовтня 2022 року (а.с. 4) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: порушення мови, координації рухів, почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер поліцейських підтверджується, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, однак останній постійно з`ясовував причини зупинки та вимагав надати підтвердження про порушення ним правил дорожнього руху, а в подальшому від огляду відмовився. Після чого поліцейська роз`яснила ОСОБА_1 наслідки відмови та те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, що у подальшому і було зроблено.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія 15 років тому, та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про доведеність відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не відображає всіх подій, які відбувались не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , а транспортний засіб був припаркований, оскільки на долученому до матеріалів справи записі з відеореєстратора вбачається, що працівники поліції рухались позаду транспортного засобу марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу до такого підійшла поліцейська, яка вказала на допущене ОСОБА_1 порушення ПДР, а саме: керування ним транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Ураховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги захисника про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації зі сторони працівників поліції, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції порушення приписів «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП, та такі дії у встановленому законом порядку не оскаржувалися ОСОБА_1 .

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

поновити адвокату Сидорук О.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року.

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Сидорук О.О. в його інтересах без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.