ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9145/22 Номер провадження 33/814/721/23Головуючий у 1-й інстанції Троцька А.І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: частина перша статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2022 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним, за те, що він 12 серпня 2022 близько 10 год. 50 хв. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання вчинив домашнє насилля, а саме: сварку, під час якої висловлювався брутальною лайкою, погрожував фізичною розправою, принижував, залякував, чим викликав у постраждалої ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку та безпеку рідних, що є психологічним насильством, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, в якій посилаючись на невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прохав скасувати оскаржувану постанову та провадження по вказаній справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, а саме за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення. Також просить зобов`язати органи поліції повернути відповідачу вилучену зброю та дозволи, які зазначені у протоколі.

В апеляційній скарзі зазначено, що скаржник з постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2022 року в частині визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №492513 від 12 серпня 2022 року, не погоджується, вважаючи її незаконною, належним чином не мотивованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась.

Мотиви суду

Щодо розгляду справи без участі ОСОБА_1 .

Як уже зазначалось, ОСОБА_1 , будучи повідомлений про дату та місце судового засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився.

Виходячи з положень статті 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилася, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 .

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 виклав свою позицію щодо оскарженої постанови в апеляційній скарзі, а матеріали справи про адміністративне правопорушення мають достатні дані для розгляду апеляційної скарги.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Разом з апеляційною скаргою скаржником було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що вона отримала копію повного тексту оскаржуваної постанови 13 листопада 2022 року.

У зв`язку з вищезазначеним, прохала суд визнати підстави пропущення строку поважними та поновити строк для оскарження постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2022 року

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання скаржником копії повного тексту оскаржуваного рішення саме, то наведені причини пропуску строку на оскарження є поважними та підлягають поновленню.

Щодо оскаржуваної постанови

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Зі змісту положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Крім того, згідно з Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство, як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання, або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Судом першої інстанції вищевказане було враховано, а вимоги закону при винесенні постанови, дотримано в повному обсязі.

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 492513 від 12 серпня 2022 року (а.с.1); поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.2-3), рапортом працівника поліції (а.с.4, 7) заявою та поясненнями ОСОБА_2 .

У сукупності ці докази підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 домашнього насильства, а саме умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що тягне за собою відповідальність за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Сумніви щодо достовірності зазначених доказів у суду відсутні.

Враховуючи вищезазначене, викладені у постанові висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, та правильності кваліфікації його дій за частиною першою статті 173-2 КУпАП, є правильними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги в цій частині не підтверджені матеріалами справи.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Посилання у апеляційній скарзі на ту обставину, що судом не було вирішення питання про повернення вилучених речей, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, оскільки суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість прийнятих судом першої інстанції рішень, а питання щодо повернення вилучених речей не вирішувалось, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти у цій частині рішення.

При цьому, особа, у якої були вилучені речі при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не позбавлена можливості звернутися до уповноваженого органу для вирішення даного питання.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки місцевого суду і були підставами для скасування прийнятого ним судового рішення та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Висновки суду

Санкція частини другої статті 173-2 КУпАП передбачає за вчинення домашнього насильства накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль