ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/7219/20 Номер провадження 33/814/284/23Головуючий у 1-й інстанції Короткий І.П. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 14 липня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень.

Згідно з постановою судді, 29.04.2020 року о 19 год. 20хв., за адресою: м.Харків, Салтівське шосе, 268, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, поведінка що не відповідає обставинам. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку для встановлення ступені наркотичного сп`яніння у КЗОЗ ХОНД за адресою: м.Харків, вул.Шевченка, 26 водій відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на допущення судом порушення права на захист у зв`язку з розглядом даної справи за відсутності ОСОБА_2 , без належного повідомлення останнього про час та місце судового розгляду, що позбавило його можливості давати суду пояснення, ознайомлення із матеріалами справи, подавати докази.

Посилається на безпідставне накладення судом стягнення з позбавленням його права керування транспортними засобами, без належного з`ясування факту видачі ОСОБА_1 посвідчення водія транспортного засобу у встановленому законом порядку. Стверджує про неотримання ним посвідчення водія, що залишилось поза увагою суду першої інстанції при ухваленні постанови.

Постанова суді не містить посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, не містить відомостей про правові наслідки невиконання адміністративного стягнення.

Одночасно апелянтом в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на не направлення судом копії постанови судді про притягнення його до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 наведені об`єктивні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вважаю за необхідне визнати їх поважними, задовольнити клопотання та поновити вказаний строк.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується зібраними по справі доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №276276 від 29 квітня 2020 року зафіксовано порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України.

Із протоколу від 29 квітня 2020 року та переглянутого відеозапису вбачається про виявлення працівником патрульної поліції у ОСОБА_1 чітко виражених ознак наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, поведінка, що не відповідає обставинам.

Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 29 квітня 2020 року, останні підтвердили, що ОСОБА_1 29 квітня 2020 року у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зафіксовано момент зупинки транспортного засобу за керуванням ОСОБА_1 , та зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не заперечував пройти огляд на місці зупинки. При цьому, належним чином роз`яснено з боку працівника поліції Шевченку П.М. його процесуальні права, та наслідки такої відмови, зі змістом протоколу ОСОБА_1 погодився, та засвідчив його підписом особисто.

Згідно п.12 розд.2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735,у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння,згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки не проводиться.

При дослідженні матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів, які апелянтом не спростовані.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині ухвалення суддею рішення за відсутності ОСОБА_1 , оскільки належним чином не був повідомлений про дату та час проведення судового засідання, то ці доводи дійсно відповідають матеріалам справи із яких вбачається те, що справа була розглянута у відсутності особи, яка притягалась до відповідальності за відсутності даних про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи. Цими діями дійсно були порушені права ОСОБА_1 на участь у розгляді справи та право на захист. Проте, ці права були повністю поновлені у суді апеляційної інстанції, оскільки останній був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, своїми правами у суді апеляційної інстанції щодо можливості навести усі доводи, та надати усі докази на свій захист та довести свою правову позицію не скористався. Між тим, наведені доводи викладені в апеляційній скарзі належним чином перевірені апеляційним судом та не спростовують висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом перевірені доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі щодо неотримання ним посвідчення водія транспортного засобу.

На запит апеляційного суду з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області отримано відповідь від 9 лютого 2023 року №31/16-9-586, відповідно до якої, за даними Єдиного державного реєстру МВС, станом на 8 лютого 2023 року, інформація щодо факту отримання громадянином ОСОБА_1 посвідчення водія відсутня.

Згідно з роз`ясненнями абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 ніколи не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, до нього не може застосовуватися стягнення у вигляді позбавлення права, якого він не мав.

За таких обставин постанова суду підлягає зміні, а стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік виключенню з резолютивної частини постанови суду.

Керуючись ст.293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 14 липня 2020 року.

Постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко