П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року м. Київ

Справа №367/2650/22

Апеляційне провадження №33/824/247/2023

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Федорчук Я.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 18 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 18 жовтня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів, що становить 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова суду мотивована тим, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП по відношенню до його дружини, оскільки останній вчинив психологічне та фізичне насилля, що супроводжувалось використанням нецензурної лайки та застосуванням фізичної сили. Вказане підтверджується наявними документами в матеріалах справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 760774 від 05 серпня 2022 року, рапортом чергового ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 05 серпня 2022 року, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 наданими в судовому засіданні.

Не погодився із вказаною постановою ОСОБА_1 , його представником подана апеляційна скарга, в якій вказується на те, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАБ №760774 не відповідають дійсним обставинам справи. Також суд першої інстанції розглядаючи справу не дослідив дійсних обставин можливого правопорушення, відмовився викликати всіх свідків подій та надати можливість апелянту повністю висловитися з цього приводу. Також вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом у справі, оскільки кваліфікація правопорушення конкретно не визначена. В матеріалах справи відсутні докази того, що потерпілій ОСОБА_2 нанесена якась психологічна травма, або взагалі які психологічні переживання перенесла остання. Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що апелянт саме систематично вчиняв психологічне насильство в сім`ї. Зазначає, що 05 серпня 2022 року в подружжя виникла побутова сварка, на ґрунті сімейних відносин, життя однією сім`єю із мамою чоловіка та розподілення побутових речей (посуду) і такі дії всіх сторін конфлікту не можна кваліфікувати за ст.173-2 КУпАП. І саме різність поглядів подружжя на побут, на відношення до близьких рідних подружжя стало причиною розірвання шлюбу.

Таким чином, в матеріалах справи відсутня інформація про рівень небезпеки, який існував під час можливого правопорушення, так само, як і відсутня форма оцінки вчинення домашнього насильства, що свідчить про відсутній склад правопорушення. Поліцейські формально підійшли до складання протоколу про адміністративне правопорушення, а суд першої інстанції не забажав вислухати працівників поліції в суді.

На підставі викладеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Мельник О.А. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 та її захисник Півень К.В. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, а тому суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Вирішуючи питання по суті апеляційної скарги, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Таким чином, під домашнє насильство психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Під домашнє фізичне насильство підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно нанесено побої, заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання чи словесні образи не формують собою психологічне насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 760774 від 05 серпня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , 05 серпня 2022 року о 00:10 год за місцем свого проживання, а саме АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім'ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров'ю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП /а.с. 1/.

ОСОБА_1 в своїх поясненнях вказав на те, що 05 серпня 2022 року о 22.30 год. виник конфлікт з дружиною, яка погрожувала насильницькою розправою йому та його матері, обзивала його матір та називала її нецензурними словами, після чого він сказав, що це неприпустимо та неприйнятно /а.с. 5/

В своїх поясненнях ОСОБА_2 вказала на те, що 05 серпня 2022 року близько 00:10 год за адресою: АДРЕСА_2 , її чоловіком ОСОБА_1 було вчинено напад фізично, що призвело до виклику поліції. Поки їхала поліція ОСОБА_1 встиг спричинити фізичне та психологічне насилля по відношенню до неї та її малолітнього сина ОСОБА_3 , що призвело до травми психологічної та емоційної, та як наслідок вона змушена була захищати свого сина та себе, тому тілесні наслідки, які вона йому завдала, не були нанесені по її волі, а були самозахистом та захистом її дитини /а.с. 6/.

В матеріалах справи також міститься протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, в якому ОСОБА_2 заявила, що 05 серпня 2022 року близько 00:00 год, за адресою: АДРЕСА_2 у неї виникла конфліктна ситуація з її чоловіком ОСОБА_1 , в ході якої він виражався в її сторону нецензурною лайкою, ліз в бійку та погрожував фізичною розправою, та почав чіплятися до її малолітнього сина /а.с. 4/.

Також в матеріалах справи міститься рапорт чергового ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, в якому зазначено про те, що 05 серпня 2022 року о 00:21 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05 серпня 2022 року о 00:20 год за адресою: АДРЕСА_2 вчинено домашнє насильство, вітчим буянить. Заявник: ОСОБА_3 .

За результатами відпрацювання, на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП ВАБ 760774 та винесено ТЗП АА 281072 /а.с. 3/.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред'явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст.129 Конституції України, та буде порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, не вказано, яке саме насильство та в чому воно проявилось з боку ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , відсутні докази щодо завдання шкоди психологічному здоров'ю останній.

При цьому не конкретизовано яка шкода заподіяна діями ОСОБА_1 , хоча це прямо випливає з диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Тобто фактично об'єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита.

Крім як рапорту чергового ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області та письмових пояснень ОСОБА_2 , за якими ОСОБА_1 вчинив фізичне та психологічне насильство по відношенню до неї та її малолітнього сина, будь-яких інших доказів, в тому числі відео або/чи аудіозапису на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 05 серпня 2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених в досліджуваному протоколі - матеріали справи не містять.

Разом з цим, з пояснень учасників, як письмових так і наданих в судовому засіданні, та матеріалів справи, вбачається наявність конфліктної ситуації між ними, зокрема, з приводу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 та поділу спільного майна подружжя.

Крім того, в матеріалах справи міститься Висновок експертного дослідження №043-209-22, зроблений Київським клінічним бюро судово-медичної експертизи, відповідно до якого тілесні ушкодження, що містяться на тілі ОСОБА_1 за давністю відповідають 05 серпня 2022 року та були нанесені останньому ОСОБА_2 під час конфлікту. Вказаний висновок складений за заявою ОСОБА_1 , який вказав, що 05 серпня 2022 року близько 00:30 год. ОСОБА_2 (жінка) двома руками стискала шию дряпала її та руки, штовхала /а.с. 26-28/.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 , 05 серпня 2022 року і звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч.1 ст. 125 ККУ /а.с. 29/, що ще раз підтверджує наявність конфліктної ситуації між ними.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного та фізичного насильства в розумінні вимог ст.173-2КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, суд першої інстанції не встановив та не конкретизував, в чому саме полягало психологічне насильство з боку ОСОБА_1 , та які конкретно погрози та образи висловлювались ним, і чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психічному стану потерпілої особи ОСОБА_2 .

Таким чином, матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

Вказане вище залишись поза увагою суду першої інстанції.

За таких обставин, дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції у порушення положень ст. ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, доводи ОСОБА_1 , про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 18 жовтня 2022 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.