Справа № 308/5304/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
15.03.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , громадянина України, місце роботи: зі слів не працює,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Згідно з постановою, 15.04.2021, о 14 год 57 хв, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння - порушення мови, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів і від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків у м. Ужгороді по вул. П. Комуни. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді підлягає скасуванню. Стверджує, що його пояснення місцевий суд взагалі не взяв до уваги, порушуючи норми ст. 251 КУпАП. При цьому, місцевий суд допитав свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що не може підтвердити те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Факт відмови водія ОСОБА_1 не доведений належними доказами, оскільки з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 був готовий пройти освідування, про що свідчить його прибуття до медичного закладу. Окремо апелянт звертає увагу на те, що з відеозапису убачається, що працівники поліції жодного разу не озвучили водію ОСОБА_1 відомості про ознаки алкогольного або наркотичного сп`яніння. На підставі вищевикладеного, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був повідомлений про дату, час та місце судового засідання 15.03.2023, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення від 22.12.2022, однак до суду не з`явився, хоча обізнаний з тим, що в суді розглядається подана ним апеляційна скарга. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 апеляційним судом береться до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався: 24.02.2022 (а. с. 62), 26.07.2022 (а. с. 64), і що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268989, 15.04.2021, о 14 год 57 хв, у м. Ужгороді по вул. П. Комуни ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. Водій керував транспортним засобом марки «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України. У графі «Пояснення особи», ОСОБА_1 зазначив, що : «…на даний момент я фізично не міг здати сечу на аналіз». Своїми підписами він підтвердив, що зміст протоколу йому відомий, копію його отримав.
Відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтвердили свідки події, громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та які цей факт засвідчили у своїх поясненнях (а. с. 2, 3).
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4071835 від 15 квітня 2021 року, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 4 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн (двадцять тисяч чотириста гривень) (а. с. 4).
Відповідно до розписки, яка міститься у матеріалах справи, ОСОБА_1 підтверджує факт залишення на зберігання транспортного засобу марки «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 на місці зупинки (а. с. 5).
Довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії серії АОВ №008949 від 17.07.2007 (а. с. 6).
У рапорті сержанта поліції Галатиби М. зазначено, що 15.04.2021, приблизно о 13 год 15 хв, поліцейські зупинили автомобіль марки «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_1 за порушення водієм ПДР. Під час спілкування з ОСОБА_1 у поліцейських виникли сумніви щодо його тверезості, оскільки у водія були очевидні ознаки наркотичного сп`яніння: порушення мови, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів.Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, тому відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП (а. с. 9).
На відеозаписі у хронологічному порядку зафіксовано подію за участі ОСОБА_1 : від моменту зупинки автомобіля і до складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Факт відмови ОСОБА_1 пройти освідування на визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я чітко зафіксований на бодікамеру працівника поліції. Зі змісту наявного у справі відеозапису, який досліджений судом апеляційної інстанції убачається, що працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння здати сечу, однак, останній стверджує, що не може її здати. Лікар пропонує ОСОБА_1 випити води, та роз`яснює, що у випадку, якщо особа через певні причини не може здати сечу її можна отримати з допомогою катетера, однак ОСОБА_1 рекомендації лікаря не виконує. Працівник поліції у свою чергу неодноразово роз`яснює особі, що у випадку, якщо вона не здасть сечу, то її дії буде кваліфіковано як відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. З відеозапису також вбачається, що з моменту доправлення особи до медичного закладу пройшло більше однієї години (а. с. 10).
Докази, наявні у матеріалах справи, які, у розумінні ст. 251КУпАП, є належними, допустимими та достатніми, безумовно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 при наявності у нього очевидних ознак наркотичного сп`яніння відмовився від проходження освідування у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2. 5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейська Галатиба М. Ю. була упереджена при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 не надав жодного доказу, який може свідчити про те, що він оскаржував дії поліцейського, що дає підстави для висновку про те, що апелянт погодився із законністю дій працівника поліції. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд не вбачає підстав не довіряти письмовим поясненням свідків події, громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки свідки були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції, яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Аналіз вказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції, огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що працівники поліції діяли у відповідності до встановлених законом вимог, виявивши у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння (порушення мови, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів), направили його на освідування до закладу охорони здоров`я. При цьому, апеляційний суд не вбачає у діях поліцейських жодних порушень приписів ст. 266 КУпАП.
Зі змісту доводів сторони захисту вбачається, що ОСОБА_1 заперечує факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки під час проведення освідування у медичному закладі він начебто не мав фізіологічної можливості здати біологічний матеріал сечу.
Так, за своїм правовим змістом, згода водія транспортного засобу пройти відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння полягає в тому, що водій погоджується виконувати та виконує всі законні вимоги лікаря, який проводить такий огляд та які спрямовані на отримання об`єктивного висновку щодо перебування водія у стані наркотичного сп`яніння.
У поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі зазначено, що він не мав можливості через фізіологічні причини здати сечу. Апеляційний суд вважає вищевказану причину надуманою та безпідставною, оскільки стороною захисту на надано жодних доказів, які свідчать про наявність у ОСОБА_1 захворювань, що унеможливлюють проходження ним огляду на стан сп`яніння шляхом відібрання у нього біологічного матеріалу - сечі.
Окрім того, жодних даних про те, що ОСОБА_1 пропонував медичним працівникам чи наполягав відібрати у нього аналіз інших біологічних матеріалів (слини або крові) для проведення необхідних досліджень, - у матеріалах справи, у тому числі на відеофайлі, немає.
Як убачається з матеріалів справи, поліцейськими була надана ОСОБА_1 можливість реалізувати свої обов`язки, встановлені ПДР, однак останній їх не виконав, тому висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими.
На переконання апеляційного суду, така свідома поведінка ОСОБА_1 свідчить лише про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності взагалі не мала наміру проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим працівниками поліції щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується зібраними матеріалами у справі, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею.
Такі, що спростовуються належними доказами є доводи апелянта про те, що працівники поліції жодного разу не озвучили водію ОСОБА_1 ознаки алкогольного або наркотичного сп`яніння. Зокрема на відеозаписі чітко відображено, що у присутності ОСОБА_1 та двох свідків поліцейські наголосили на тому, що у водія ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд у медичному закладі, на що водій відповів, що через фізіологічні причини здати сечу не може.
При оцінці тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції допитав свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що не може підтвердити те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що покази свідка ОСОБА_2 , якого було безпосередньо допитано в судовому засіданні за клопотанням адвоката Корпоша І.В., викликають сумніви у своїй достовірності та об`єктивності. Так, під час надання пояснень у суді вказаний свідок вказав, що не може підтвердити те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що ці покази не узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Крім того, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП в редакції, яка діяла нас вчинення правопорушення, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Отже, залучення свідків в обов`язковому порядку здійснюється тільки у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. В даному випадку поліцейськими здійснювався відеозапис проведення огляду на якому і було зафіксовано відмову особи від проходження такого.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки місцевого суду і слугували би підставами для зміни або скасування судового рішення.
При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що можуть бути підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі підстав, допущено не було.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази у їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2021 року, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН