справа № 361/1157/23
провадження № 3/361/1081/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Броварського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючий,

за ч. 3 ст. 154 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 10.02.2023 серії ВАБ №758994, «18.01.2023 р. близько 15.30 год. за адресою АДРЕСА_1 , пси, належні ОСОБА_1 покусали ОСОБА_2 , чим нанесли шкоду, котрі перебували поза домоволодінням без повідка та намордника в громадському місці чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП».

В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення ОСОБА_1 не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу даного правопорушення посилаючись на те, що він свою вину у вчиненому не визнає в повному обсязі, так як він не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки не має у власності собак, а тим більше собак, породи яких внесені до Переліку небезпечних порід собак. Співробітники поліції всупереч норм ст. 245 КУпАП не вжили належних заходів щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи : не встановлено власника собак, які покусали потерпілу, матеріали не містять жодного доказу про належність собак саме ОСОБА_1 , а не іншій людині. Та чи взагалі відсутність у цієї тварини господаря. До матеріалів не долучено доказів завдання шкоди здоров`ю потерпілої і в протоколі не наведено ознак, які свідчать про наявність таких наслідків, як шкода здоров`ю. В протоколі не вказано, який нормативний акт та саме якого органу місцевого самоврядування було порушено ОСОБА_1 .

Потерпіла ОСОБА_2 викликалася в судове засідання телефонограмою, однак до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила.

При цьому їх неявка в даному випадку не перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки на підставі ст. 129 Конституції України, суд, здійснюючи правосуддя повинен це зробити в розумні строки.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, приходжу до висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення та тягне за собою необґрунтовані процесуальні витрати.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУАГІ України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 255 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення передбачено «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністра МВС України №1376 від 06.112015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за №1496/27941 (далі Інструкція № 1376).

Згідно з п. 9 Розділу ІІ. Документування адміністративних правопорушень Інструкції № 1376 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Диспозицією ч. 1 ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях). Частина 3 ст. 154 КУпАП передбачає відповідальність за ці ж дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

При цьому стаття 154 КУпАП України є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 154 КУпАП України більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. Відтак, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, особа, яка складає протокол повинна викласти суть правопорушення виходячи із частини першої даної статті з посиланням на конкретний пункт Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, який вважається порушенням, чи Правил утримання домашніх тварин, чи інших нормативно- правових актів, що встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами та виключно після цього зазначити наслідки у виді заподіяння шкоди, як це передбачено частиною третьою ст. 154 КУпАП України.

В той же час, в протоколі про адміністративне правопорушення від 10.02.2023 зазначено, що «…пси, належні ОСОБА_1 покусали ОСОБА_2 , чим нанесли шкоду, котрі перебували поза домоволодінням без повідка та намордника в громадському місці», при цьому не вказано, яку конкретно шкоду - здоров`ю людини чи її майну, було завдано потерпілій ОСОБА_2 , крім того, в протоколі відсутнє посилання на порушення ОСОБА_1 конкретного нормативно-правового акту, його статті чи пункту, яким визначено коло обов`язків та заборон для осіб, які утримують собак чи здійснюють за ним догляд. Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення посилання на порушення положень конкретного нормативно-правового акту фактично унеможливлює притягнення особи до відповідальності.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення від 10.02.2023 серії ВАБ №758994 не відповідає вимогам закону тому, що фабула даного протоколу не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Крім того слід звернути увагу, що особою, яка неналежним чином склала протокол про адміністративне правопорушення, також не було належним чином встановлено, чи є особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення власником тварини, яка підлягає конфіскації. Саме власник тварини здійснює утримання тварини. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника.

До того ж в матеріалах справи відсутні документи, які дозволяють ідентифікувати тварину, яка підлягає конфіскації за ч. 3 ст. 154 КУпАП, матеріали справи не містять жодних відомостей про огляд та вилучення тварини - собаки, місця та особи (організації) у якої перебуває тварина, при цьому не зазначено ознак тварини: порода, окрас, стать, кличка, вік собаки та інші прикмети, за якими вона має бути ідентифікована при проведенні її обов`язкової конфіскації.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП України обов`язковою умовою, яка передує подальшій конфіскації є саме встановлення права власності на відповідні предмети. Доказами права власності на річ не можуть бути слова. Доказування не може ґрунтуватися за припущеннях. Обов`язок збирання доказів, в тому числі і що стосується власника тварини, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більше того, згідно із ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Ст. 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд не має права перебирати на себе функції обвинувача, збирати докази самостійно, відшукувати обвинувачення, в обвинувачені, що викладене не конкретно, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а всі сумніви в силу ст. 62 Конституції України мають трактуватись на користь особи, щодо якої складено протокол, а тому приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП не доведена, а провадження у справі відносно останнього підлягає закриттю за п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Керуючись ч. 3 ст. 154, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Суддя Н.С.Сіренко