Дата документу Справа № 332/3036/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/3036/21 Головуючий в 1 інст. Яцун О.С.
Провадження №33/807/90/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Будовської Н.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Будовської Н.В.., на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 01 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якого

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою 18.07.2021 року о 05-05 год. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фінальна, буд. 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820. Результат тесту позитивний 1,25 ‰, тест № 797. Від керування транспортного засобу водія відсторонено. Своїми діями останній порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Будовська Н.В. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам діючого законодавства.

Зазначає, що єдиним доказом, яким обґрунтовується вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП є відеозапис. Між тим, у протоколі зазначено про введення відеофіксації працівниками поліції на бодікамеру АР00123, натомість до матеріалів справи долучено відеозапис, зроблений за допомогою технічного засобу, який має інший номер та серію, а саме - DSJX300140_AP0140, при цьому не містить звукового супроводу та не фіксує факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, як зазначено у вищезазначеному протоколі.

Також зазначає, що розташування підпису ОСОБА_1 в протоколі та акті огляду, а також відсутність його пояснень свідчить про те, що підписи були проставлені на чистих, не заповнених бланках.

Отже, на думку апелянта, сукупність даних обставин викликає сумнів у достовірності наданих доказів на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Будовську Н.В. на підтримання доводів та вимог апеляції, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому останній підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 ст. 130 КпАП України передбачено, зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби).

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 288181 від 18.07.2021, зі змістом якого ОСОБА_1 особисто ознайомлений, про що свідчить його підпис, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, результатом тесту, довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», копією постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, що утворює ознаку повторності у рамках даної справи, диском з відеозаписом фіксації правопорушення.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Так, з відеозапису події, наявному в матеріалах справи, вбачається, що працівники поліції їдуть за транспортним засобом, який зупиняється та з автомобіля виходить ОСОБА_1 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив обставини відображені на відео фіксації та пояснив, що його зупинили працівники поліції та запропонували пройти освідування на місці зупинки, на що він погодився і пройшов тест двічі, результат позитивний в обидвох тестах, вказаний в документах був перший результат тесту, але на його думку на спец приладі вже була встановлена ступінь сп`яніння. Також, зазначив, що він квапився на роботу, в нього в автівці перебував пасажир, і він підписав пусті бланки, працівники поліції сказали, що обидва тести будуть долучені до протоколу.

Матеріали провадження містять результати тесту з показником 1,25 проміле, що не оспорюється ОСОБА_1 .

Отже, сам ОСОБА_1 вказує про проходження тесту двічі, в обох випадках тест був позитивний, водій вказує, що працівниками поліції було відображено результат тесту, при цьому ОСОБА_1 не вказує про висловлення недовіри при працівниках поліції результатом тесту.

Наведені обставини вказують, що працівники поліції правомірно не пропонували йому проїхати до медичного закладу і загалом свідчать про дотримання працівниками патрульної поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП.

Твердження, що на спецприладі вже було встановлено ступінь алкогольного сп`яніння суд вважає непереконливими, ні чим об`єктивно не підтвердженим.

Окремо, слід зауважити, що тиску на ОСОБА_1 при апеляційному перегляді не встановлено, а дії працівників поліції, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися в порядку, передбаченому КАС України або до безпосереднього керівництва працівників поліції. Крім того, ОСОБА_1 не звертався зі скаргами до правоохоронних органів, відповідно до вимог КПК України. Твердження апелянта розцінюються судом апеляційної інстанції як обраний спосіб захисту.

Отже, сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Доводи щодо відсутності відеофіксації про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом апеляційним судом відхиляються, оскільки порушення цієї процедури поліцейськими не звільняють від відповідальності особу, яка порушила правила дорожнього руху.

Отже, твердження в скарзі про те, що його огляд на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкцій щодо порядку проведення огляду, апеляційним судом визнається упередженим і до уваги не приймається. Спосіб, у який було встановлено алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 не суперечить вимогам законів та підзаконних актів.

Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів. Усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними і тому апеляційним судом відхиляються.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Отже, на переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Будовської Н.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 1 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник