ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/39/23 Номер провадження 33/814/1113/23Головуючий у 1-й інстанції Оболєнська С.А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

з участю секретаря Чемерис А.К.

захисника Варавіна С.Д.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 07 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Чутівського районного суду Полтавської області від 07 березня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП та піддано стягненню:

за ч. 4 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці;

за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Відповідно до ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 13 січня 2023 року о 06:41 год. на 395 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом НОМЕР_2 , що підлягає проходженню своєчасного обов`язкового технічного контролю, але своєчасно його не пройшов; адміністративне правопорушення вчинено повторно протягом року, а саме 29.12.2022 за ч. 3 ст. 121 КУпАП, чим порушив вимоги ст. 35 ЗУ «про дорожній рух», п.31.3б ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Також 13 січня 2023 року о 06:41 год. на 395 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, зокрема не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим вчинив адміністративне правопорушення повторно протягом року та порушив вимоги п. 2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справах про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вказує, що діяв в стані крайньої необхідності, оскільки здійснював терміновий волонтерський рейс по доставці гуманітарного вантажу (хліба) до населених пунктів Харківської області в умовах воєнного стану.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 4 ст.121 КУпАП повторне керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП, місцевий суд взяв до уваги як належні докази протокол про адмінправопорушення серія ААД №384923 від 13.01.2023, довідку про відсутність інформації щодо проходження ОТК автомобілем «Mercedes Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №352671 від 29.12.2022 р. довідку про притягнення до адмінвідповідальності.

Зазначені докази, які є належними в розумінні ст. 251 КУпАП, свідчать про повторність керування ОСОБА_1 протягом року транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Вказане не заперечувалося і самим водієм ОСОБА_1 , як в суді першої інстанції, так і під час перегляду його апеляційної скарги на постанову місцевого суду.

Разом з тим, останній вказував, що він є волонтером Благодійної організації «Благодійний фонд «Адвентистське агентство допомоги та розвитку в Україні», та 13.01.2023 здійснював доставку гуманітарного вантажу - хліба за маршрутом м. Полтава - м. Харків - смт. Донець - м. Куп`янськ, тобто до населених пункті, які були нещодавно звільнені та перебували під обстрілами, а отже діяв в стані крайньої необхідності, здійснюючи доставку продуктів харчування під час воєнного стану для мешканців населених пунктів, які фактично позбавлені в інший спосіб отримати такі продукти внаслідок постійних відключень від системи електропостачання та обстрілів.

Зазначав, що його дії, а саме доставка гуманітарних вантажів до населених пунктів, в яких відсутні торгівельні заклади, а населення потерпає від нестачі продуктів харчування, були направлені на відвернення значно більшої небезпеки, яка могла виникнути в разі реальної проблеми з хлібопостачанням в зазначеній місцевості.

На підтвердження вказаної діяльності ОСОБА_1 були надані фотодокази зроблені під час рейсу 13.01.2023, товарно транспортна накладна на доставку хлібо-булочної продукції, відповідь благодійної організації, щодо дійсно виконуваного гуманітарного рейсу ОСОБА_1 .

Оцінюючи пояснення притягнутого щодо подій, пов`язаних з необхідністю здійснення ним гуманітарного рейсу, які є стабільними, узгодженими між собою, не містять суперечностей та не спростовуються іншими матеріалами справи, апеляційний суд приймає їх до уваги як такі, що не викликають обґрунтованого сумніву.

Відповідно до ч.1 ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Статтею 17 КУпАП визначено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Враховуючи наявний в діях притягнутого склад правопорушення, а саме керування ним транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, повторно протягом року, приймаючи при цьому до уваги мету, з якою такий автомобіль використовувався та відсутність шкоди за наслідками такої експлуатації з одної сторони, а з іншої - необхідність в здійсненні термінового рейсу по доставці хліба як гуманітарного вантажу населенню, приходжу до висновку про можливість визнати дії водія як такі, що вчинені в стані крайньої необхідності.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини щодо дій ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, апеляційна скарга в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з закриттям провадження по справі на підставі п. 4. ч.1 ст. 247 КУпАП.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції взяв до уваги протокол про адмінправопорушення серія ААД №384924 та постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №352671 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що вказані докази, які місцевий суд визнав належними та на підставі яких дійшов висновку про винуватість особи, не доводять вину ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні за ч. 5 ст. 126 КУпАП та не можуть розцінюватись як такі, що відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №384924 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, не отримував посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчинено повторно протягом року, порушив за ч. 2 ст. 126 КУпАП, штраф 34000 сплачено.

Між тим, з долученого до матеріалів справи відеозапису, фактичною тривалістю 2 хвилини, вбачається спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 , де поліцейський повідомляє водія про складення на нього постанови по ч. 5 ст. 121 КУпАП за керування транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки. В подальшому вказує, що в зв`язку з виниклими новими обставинами на водія також буде складений протокол за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки останній не має права керування транспортним засобом.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом та повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

З протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього додатків не представляється можливим встановити на що саме ОСОБА_1 не мав права керування та не отримував посвідчення водія відповідної категорії, враховуючи факт керування ним автомобілем з причепом.

Так, підкатегорія Е дозволяє буксирувати важкі причепи та є підкатегорією до основної категорії В та інших, а отримання (відкриття) підкатегорії Е дозволяє перевозити причепи масою понад 750 кг. Якщо вага причепа менше ніж 750 кг - додаткова категорія Е - не потрібна.

Ані з адміністративного протоколу чи відеозапису, а також інших матеріалів справи не можливо встановити наявність чи відсутність у водія ОСОБА_1 права керування автомобілем Мерседес чи причепом.

При цьому, з приводу керування вказаними транспортними засобами ніякі пояснення у водія не відбирались, позаяк не було зафіксовано перебігу з`ясування цих обставин і службовими засобами відеофіксації.

Сама по собі вказівка в протоколі про те, що водій керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter» та причепом не маючи права керування таким транспортним засобом, не отримував посвідчення водія відповідної категорії - не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи з огляду на те, що по справі не з`ясовано та не доведено - на який саме транспортний засіб у водія не було посвідчення відповідної категорії. Якщо такий запис стосувався саме причепу, то матеріали справи мали б містити докази, що останній дійсно був вагою більше ніж 750 кг, а відтак у водія мало бути посвідчення додаткової категорії Е, що в свою чергу свідчило б про склад правопорушення.

Натомість такі дані, які відносяться до фактичних обставин справи та підлягають перевірці судом, по справі відсутні.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на вищевказані обставини та керуючись принципом доказування «поза розумним сумнівом», апеляційний суд приходить до висновку про відсутність по справі належних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності доводили б факт наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

Таким чином, по справі мають місце обставин, які виключають провадження, а відтак постанова місцевого суду підлягає скасуванню, із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 07 березня 2023 року скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна