Справа № 488/4375/23
Провадження № 3/488/1376/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м.Миколаєва Торжинська Т.В., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №3 РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

- до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АПР №071826, 20 жовтня 2023 року приблизно о 19-30 годині, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно висловлював погрози в сторону своєї дружини (особи, які спільно поживають, але не перебувають у шлюбі) ОСОБА_2 , чим спричинив психологічне насилля.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На виклик суду особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 , не прибули про причини неявки не повідомили, хоча за даними зворотнього повідомлення судову повістку ОСОБА_1 отримав. ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про закриття провадження у зв`язку із примиренням з чоловіком.

З Урахуванням положень ст. 268 КУпАП, враховуючи відсутність імперативної заборони розгляду справ даної категорії за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальність, справу розглянуто за відсутністю ОСОБА_1 .

Приймаю рішення у справі, суд виходить з такого.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї, це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Відповідальність за таке діяння, зокрема умисне вчинення будь-яких дій психологічного, а також дій фізичного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Єдиним доказом на підтвердження викладених у протоколі обставин є заява та письмові пояснення ОСОБА_2 .

Тобто протокол про адміністративне правопорушення базується лише на показах самої ОСОБА_2 , які не піддавались перевірці, не зважаючи на те, що з пояснень ОСОБА_1 , викладених у протоколі, останній спростовував наведені нею відомості.

Стосовно доданих до протоколу таких документів як терміновий заборонний припис та форма оцінки ризиків повторного вчинення правопорушення, то такі є похідними від самого протоколу про адміністративне правопорушення та не містять будь-яких відомостей, які б свідчили на підтвердження поставленого в вину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суду не надано жодних доказів, які б підтвердили обставини, наведені у заяві ОСОБА_2 , що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, що з урахуванням наведеної практики ЄСПЛ та положень ст. 62 Конституції України, має трактуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За вказаного, приймаючи до уваги, що суду не надано беззаперечних доказів, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутності події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 283 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутності події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.В. Торжинська