Справа № 583/577/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2023 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУНП в Сумській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 177459 від 03.02.2023 рокуОСОБА_1 03.02.2023 року о 20.10 год. на а-д Суми-Полтава 70 км + 800 м с. Климентове керуючи автомобілем Шкода Fabia днз НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку та допустив з`їзд на мосту на ліву сторону та допустив зіткнення з перилами мосту, в результаті ДТП транспортний засіб та міст зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п. 12.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лучко Т.І. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, від захисника Лучко Т.І. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Також надійшло письмове клопотання, в якому адвокат просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Зазначила, що водій не міг передбачити, що покриття понтонного мосту з урахуванням природних явищ (мокрий сніг) привело навіть на низькій швидкості (25 км/год) до причинних наслідків, які від цього наступили. При дослідженні обставин пригоди ініціатором складення протоколу не було дотримано вимог процесуального закону при збиранні та оцінці доказів, що в кінцевому результаті призвело до сумнівного висновку про недотримання ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху та вчинення ним правопорушення, скоєння якого йому інкримінується. Крім того, шкода була заподіяна лише автомобілю, який перебуває в користуванні ОСОБА_1 , інших осіб, яким в результаті ДТП завдані збитки, немає. Таким чином, об`єктивні докази, які б достеменно свідчили про скоєне ОСОБА_1 порушення п.12.1 ПДР, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутня, тому просить провадження справі закрити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За змістом протоколу ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що в порушення п.12.1 ПДР не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та допустив з`їзд на мосту та зіткнення з перилами мосту, внаслідок чого автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , та міст отримали механічні пошкодження.

Відповідно до п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

При цьому, з пояснень ОСОБА_1 , долучених до протоколу, вбачається, що 03.02.2023 р. він ( ОСОБА_1 ) рухався по понтонному мосту, його занесло на залізній поверхні мосту і він в`їхав в загорожу мосту, внаслідок чого переднє ліве колесо автомобіля звисло над мостом.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ДТП сталося з вини водія ОСОБА_1 , а саме через те, що він не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, матеріали справи не містять.

Дані про те, з якою швидкістю рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , жодними документами не зафіксовані і незрозуміло, на підставі чого поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення, прийшов до висновку, що швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не відповідала дорожній обстановці.

Матеріали справи також не містять жодних даних про можливість ОСОБА_1 передбачити незадовільні дорожні умови на певній ділянці дороги.

Водночас, відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху, до яких належать і водії транспортних засобів, мають право на безпечні умови дорожнього руху, а відповідно до ст.9 Закону, здійснення заходів щодо утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, забезпечення безпечних умов дорожнього руху, обладнання доріг технічними засобами регулювання дорожнього руху, забезпечення роботи спеціалізованих служб по здійсненню заходів щодо організації дорожнього руху, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами належить до компетенції власників автомобільних доріг.

Суд звертає увагу на той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, чи було забезпечено належне утримання проїзної частини, тобто чи були прийняті заходи забезпечення безпеки руху в несприятливих погодних умовах. Такі обставини поліцейськими не з`ясовувались.

З огляду на зазначені обставини суд вважає, що факт порушення водієм ОСОБА_1 п.12.1 ПДР, яке призвело до ДТП, належними, допустимими та достовірними доказами поза розумним сумнівом недоведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

Таким чином відсутні докази винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні ним Правил дорожнього руху, а тому відсутні правові підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу диспозитивності і незалежності суду, та задля забезпечення принципу змагальності сторони обвинувачення зі стороною захисту на суддю не може бути покладений тягар виклику свідків, витребування доказів тощо, щоб усунути недостатність або погану якість зібраних доказів, тобто суд не може брати на себе функції обвинувачення, оскільки це є несумісним із завданням здійснення правосуддя на основі суворого додержання законності.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що сукупністю доказів у справі не доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова