Справа №522/6459/23
Провадження №3-зв/522/5/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023 Місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Коваленко В.М., за участю секретаря Гасанова Р.Н., розглянувши у судовому засіданні заяву адвоката Жук В.О. про відвід судді Косіцина В.В.,

УСТАНОВИВ:

Адвокат Жук В.О. діючи в інтересах ОСОБА_1 заявив відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Косіциній В.В. мотивуючи заяву наступним.

Так, на думку заявника, суддя Косіцина В.В. може бути упередженою та необ`єктивною у даному провадженні оскільки, суддя та потерпіла по адміністративній справі ОСОБА_2 знайомі.

Захисник Жук В.О. у судове засідання не з`явилася. ОСОБА_1 підтримав заяву про відвід.

Суддею Косіциною В.В. подано заяву, в якій суддя зазначає, що не має можливості прибути у судове засіданні та будь-яких пояснень надавати не бажає.

Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

В провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Косіциної В.В. перебувають матеріали про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У?Кодексі України про адміністративні правопорушення?інститут відводу чи самовідводу судді не врегульований. Утім, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України?чітко регламентують питання відводу (самовідвіду) судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід, слід застосувати аналогію права.

Інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

З огляду на викладене, Враховуючи Рішення Зборів суддів Приморського районного суду міста Одеси від 07.02.2023, яким врегульовано порядок відводу у справах про адміністративні правопорушення, суд вважає за необхідне розглянути заяву ОСОБА_3 про відвід за правилами КПКУ.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується із статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Згідно практики ЄСПЛ усі сумніви в рамках кримінального процесу, в тому числі й щодо неупередженості суддів, мають трактуватися на користь обвинуваченого, зазначена правова позиція викладена в рішенні «Ревтюк проти Росії» (скарга №31796/10).

У рішенні «Skrlj v. Croatia» Євросуд нагадав, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен усунутися від розгляду справи.

Згідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Положенням ст.126 Конституції України, роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Вирішальним при визнанні судді безстороннім є те, чи можуть бути об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо заангажованості певного судді.

Для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Зі змісту заяви вбачаються обставини, які можуть вплинути на об`єктивність та неупередженість судді під час розгляду справи.

Тому для того, щоб з боку стороннього спостерігача не виникало сумнівів в неупередженості судді під час вирішення справи, заяву про відвід необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 75-83,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Жук В.О. в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Косіциної В.В. задовольнити.

Відвести суддю Косіцину В.В. від участі у розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Вадим КОВАЛЕНКО