Єдиний унікальний номер судової справи: 473/331/23 Головуючий суду І інстанції - суддя Зубар Н.Б.
Номер провадження: 33/812/93/22 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

за участю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, є інвалідом ІІ групи, якого рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2011 року визнано недієздатним та над яким встановлено опіку, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , його опікуна - ОСОБА_2 , захисника - адвоката Ліпатова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ліпатова Сергія Володимировича на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 104185 від 20 січня 2023 року, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20 січня 2023 року о 20 год. 36 хв. в м. Вознесенськ по вул. Київській керував мотоциклом VIPER Active б/н з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці ока, що не реагують на світло). Від проходження освідування у встановленому законом порядку з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, а саме проїхати до лікарні відмовився під відеофіксацію, що здійснювалась за допомогою «YІ-реєстратор».

Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 22 лютого 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Ліпатов С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції винесена з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки. При цьому на думку захисника суд формально підійшов до встановлення об`єктивних обставин справи, що є наслідком спрощеного підходу до вирішення справи по суті.

В апеляційній скарзі захисник Ліпатов С.В. зазначав, що з відеозапису, що наявний в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе досить цікаво, постійно повідомляв працівникам поліції, що він не розуміє чому його зупинили, що хворіє, лікується, а також про те, що взагалі ніколи не вживав спиртні напої та в стані сп`яніння за кермо не сідав та транспортними засобами в стані сп`яніння ніколи не керував .

Захисник також звертає увагу на те, що в протоколі - формулювання суті правопорушення викладено без врахування всіх ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння. Водночас з інших матеріалів справи не можливо поза розумним сумнівом встановити факт роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції під час складання протоколу його прав та обов`язків, а також дотримання порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Наголошує на тому, що під час розгляду справи судом першої інстанції ним було надано результати аналізів, а також довідку про те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, у зв`язку з чим звертає увагу суду апеляційної інстанції на долучену до апеляційної скарги копію рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2011 року, згідно якого ОСОБА_1 визнано недієздатним, та над яким встановлено опіку. Отже на думку захисника, працівниками поліції під час складання протоколу грубо порушено право на захист ОСОБА_1 , який є недієздатним.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вислухавши ОСОБА_1 його опікуна - ОСОБА_2 , захисника - адвоката Ліпатова С.В., суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався в повному обсязі, не з`ясував всі обставини, не дослідив і належним чином не оцінив всі докази та дійшов помилкового висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.

Приймаючи оскаржувану постанову та визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції вважав, що в діях останнього наявний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Між тим, погодитись з вказаним висновком суду не можливо з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З аналізу положень вказаної статті вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Отже, відповідно до положень ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху (ст.254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Аналізуючи зазначені норми права - протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі склад адміністративного правопорушення.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами адміністративного права сукупність ознак, при наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це суспільні відносини, врегульовані нормами адміністративного права, яким завдано шкоди адміністративним правопорушенням. Іншими словами, це те, на що спрямовано адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення - це зовнішні ознаки та обставини які характеризують адміністративне правопорушення.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - це особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення - внутрішнє (психічне) ставлення суб`єкта правопорушення до скоєного діяння і його шкідливих наслідків.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 104185 від 20 січня 2023 року вбачається, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20 січня 2023 року о 20 год. 36 хв. в м. Вознесенськ по вул. Київській керував мотоциклом VIPER Active б/н з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці ока, що не реагують на світло). Від проходження освідування у встановленому законом порядку з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, а саме проїхати до лікарні відмовився під відеофіксацію, що здійснювалась за допомогою «YІ-реєстратор»».

Отже, згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення суб`єктом вчиненого правопорушення є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до супровідного листа Вознесенського районного управління поліції в Миколаївській області до Вознесенського міськрайонного суду 24 січня 2023 року направлено адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Розгляд справи відбувався у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В той же час, наявні в матеріалах справи докази, надані захисником адвокатом Ліпатовим С.В. зокрема медичні документи свідчать про те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12-19).

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності, суддя не здійснив належних заходів для встановлення того, чи є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 тією особою, яка вчинила правопорушення.

Так, згідно постанови судді і протоколу про адміністративне правопорушення, особою, яка вчинила правопорушення є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, згідно паспортних даних ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто його дані щодо дати народження не співпадають з даними, вказаними в протоколі і в постанові суду першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 104185 від 20 січня 2023 року складено відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.1).

Згідно довідки, виданої інспектором СРПП капітаном поліції Е.Лісовський посвідчення водія на право керування транспортним засобом НОМЕР_1 отримував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

З апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції звернувся адвокат Ліпатов С.В., який є захисником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні суду під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенськ, Миколаївська область, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2011 року, в якому ухвалою того ж суду від 17 грудня 2013 року виправлено описку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатним. Встановлено над недієздатним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опіку та призначено його опікунами: ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 (а.с.34-35).

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Інші належні та допустимі докази обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В результаті аналізу наданих до суду вищезазначених доказів та встановлених судом обставин апеляційний суд приходить до висновку, що твердження органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення про відмову водія від проходження від медичного огляду в зв`язку з керуванням особою транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння ґрунтується лише на припущеннях.

До того ж, з урахуванням наявності психічного захворювання у ОСОБА_1 , встановленого висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 19 квітня 2011 року внаслідок якого останній не може розуміти значення своїх дій та керувати ними не можна однозначно стверджувати про те, що ОСОБА_1 під час складання протоколу працівниками поліції 20 січня 2023 року в повній мірі розумів обставини його зупинки, суть правопорушення, яке йому інкримінувалося, натомість працівниками поліції належним чином не було йому роз`яснено його права, передбачені як ст. 63 Конституції України так і ст. 268 КУпАП.

Крім того, як пояснив під час апеляційного розгляду опікун ОСОБА_2 його брат - ОСОБА_1 є малограмотним не вміє писати, що також убачається з відеозапису «YІ-реєстратор», якій міститься в матеріалах справи (а.с.3).

Слід зазначити, що ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, апеляційний суд, як уже зазначалося раніше, вважає, що зазначена справа, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності та їх захисників (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

З урахуванням викладеного, особа, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення (за аналогією з КПК України), має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання правопорушника (обвинуваченого) є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду.

Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє правоохоронні органи та суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності.

Водночас регламентований ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Якщо правопорушник (обвинувачений) посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання правопорушника (обвинуваченого) підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах адміністративного чи кримінального провадження.

У даній справі під час зібрання матеріалів адміністративного провадження, правоохоронним органом протокол про адміністративне правопорушення складений фактично відносно не тієї особи. В суді захисник Ліпатов С.В. заперечує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 104185, складений 20 січня 2023 року не відповідає вимогам закону і не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин та з огляду на положення статті 62 Конституції України суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення з огляду на викладене вище.

Наведені суперечності щодо даних правопорушника дають підстави для сумніву про те, що в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наявний склад правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і свідчать про обґрунтованість доводів його апеляційної скарги.

За такого, провадження у справі відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ліпатова Сергія Володимировича - задовольнити.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко