Справа № 686/5960/23
Провадження № 3/686/2318/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Данькова С.О., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Андрійчук І. В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №306774 від 27 лютого 2023 року, ОСОБА_1 27 лютого 2023 року о 16:44 год. в с. Мар`янівка, вул. Центральна, 7, Хмельницького району керував транспортним засобом Мерседес-Бенс д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння,а саме: запах алкоголю з порожнини роту. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Андрійчук І.В. у судовому пояснила, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення допущено ряд порушень, докази вини ОСОБА_1 є недостатніми для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не керував автомобілем у час, вказаний у протоколі. Він був пасажиром вказаного автомобіля, оскільки вийшов з пасажирського сидіння, автомобіль не здійснював рух, та як наслідок працівники поліції не здійснювали зупинку транспортного засобу. Працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 не представилися, не назвали причину зупинки, вели відеозапис не до кінця складання матеріалів про адміністративне правопорушення, не мали при собі алкотестеру Драгер для проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння. Також, працівниками поліції за наслідком складання протоколу не було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія та транспортний засіб. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 . З урахуванням зазначеного просила справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що працівники поліції під`їхали до його припаркованого біля будинку транспортного засобу, автомобілем він не керував, оскільки має травму правої ноги та пересувається за допомогою милиць.

Допитаний у якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що бачив як до припаркованого біля будинку ОСОБА_1 транспортного засобу приїхали працівники поліції та складали якісь документи. Йому відомо, що ОСОБА_1 вже майже рік не їздить за кермом автомобіля, оскільки отримав травму правої ноги та з того часу їздить з водієм.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Андрійчук І.В., пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 під час розгляду справи не здобуто, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідност. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною статтею передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, працівниками поліції під час складання Протоколу не було встановлено хто саме керував транспортним засобом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про національну поліцію» звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Однак, поліцейські після прибуття на місце подіїне назвали своє прізвище та ім`я, а також посаду та спеціальне звання.

На відеозаписі, що долучений до матеріалів справи видно, що поліцейські не представилися, не пояснили ОСОБА_1 причин зупинки, не роз`яснили права та обов`язки, не роз`яснили положення статті 63 Конституції України та право мати захисника, чим порушили права ОСОБА_1 .

Разом з тим, працівники поліції в порушення вимог ч. 3 статті 35 Закону України «Про національну поліцію», яка зобов`язує працівників поліції поінформувати водія про конкретну причину зупинення ними транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, не пояснили ОСОБА_1 причин зупинки. Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною, тому зважаючи на те, що підстави для зупинки транспортного засобу поліцейськими не було зазначено, сама зупинка транспортного засобу та подальші дії працівників поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». У зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами (аналогічна позиція викладена у постанові Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 року у справі №718/1824/22).

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 року Верховний Суд України у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

Відповідно до п. 8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Однак, на відео, яке долучено до матеріалів справи видно, що будь-яких знаків, вказаних у п. 8.9 ПДР працівниками поліції для зупинки автомобіля подано не було.

Аналіз положень ст. 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року та диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати про те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння виникають після встановлення поліцейським факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції/вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку і способами, що передбачені зазначеними вище нормативними документами, та після відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, що не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови, за доведеності інших обставин, які утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Разом з тим, у матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у якому вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера 6810 «Драгер», однак, як видно на відео з нагрудної камери поліцейського, у працівників поліції був відсутній алкотестер «Драгер».

Також, на вказаному відеозаписі відсутня конкретна та чітка відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Працівниками поліції всупереч п. 4 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1086 не було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.02.2018 року у справі №760/3696/16-а вказує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, у тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, в судовому засіданні під час розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не знайшов свого підтвердження факт керування транспортним засобом останнім, а також транспортний засіб, у якому знаходився ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції у встановленому порядку, у зв`язку з чим у працівників поліції не було підстав для проведення огляду на стан сп`яніння, тому суд не може погодитися з висновками інспектора поліції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності слід закрити в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.. 7, 8, 130, 245, 247, п. 1 ст. 251, 252, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя