Справа № 452/21/23 Головуючий у 1 інстанції: Корольчук Н.В.
Провадження № 33/811/205/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Павелчака Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536, 80 грн.

Згідно з постановою судді, 27.12.2022 року об 11-03год. по вул. Торговій, 1 в м. Самборі Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Duster н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №921 від 27.12.2022 року, результат огляду 1,1%, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги, в яких просить скасувати постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2023 року та винести нову постанову про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає матеріалам справи, обставинах та законності. Вважає, що суд постановляючи рішення порушив норми закону, не дослідив та не дав належної оцінки тих доказів, які вказують на невинність апелянта у вчиненні адміністративного правопорушення та відсутність складу в діях, неповно з`ясував обставини справи, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення.

Зазначає, що станом на час пригоди автомобіль апелянта не рухався, двигун був вимкненим, автомобіль був припаркованим на тротуарі з порушенням. Водночас, працівниками поліції не надано жодного доказу того, що апелянт керував автомобілем Renault Duster н.з. НОМЕР_1 , і саме він виконував при цьому функції водія, що підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського. На цій підставі вважає, що відео файл не може слугувати доказом того, що він керував транспортним засобом як це безпідставно, на думку апелянта, вказано в оскаржуваній постанові суду.

На думку апелянта, протокол серії ААБ №172258 від 27.12.2022 складений стосовно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП також не може служити доказом його вини в цьому адміністративному правопорушенні, оскільки його автор безпідставно вказав в ньому, що він керував транспортним засобом, хоча автомобіль стояв без руху та з вимкненим двигуном на момент, коли поліцейський підійшов до нього та звернувся з порушенням правил паркування.

Зауважує, що висновок результатів медичного огляду №921 від 27.12.2022 не може слугувати доказом порушення ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки був відсутній елемент керування ним транспортним засобом.

Наголошує, що пояснення працівників поліції по справі не можуть бути доказом при прийнятті рішення судом, оскільки вони складали протокол про адміністративне правопорушення, а відтак являються зацікавленими в притягненні апелянта до адміністративної відповідальності та несуть відповідальність за скасування протоколу.

Звертає увагу на те, що висновок суду про те, що апелянт спілкуючись із працівниками поліції визнав факт керування транспортним засобом словами «я приїхав, я від`їду» не слід брати до уваги в буквальному значенні, як це зробив суд, оскільки в цей момент працівники поліції забороняли апелянту їхати автомобілем на медогляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим він сперечався з ними, перебував у збудженому емоційному стані.

Акцентує, що в суді першої інстанції категорично заявляв про те, що не керував транспортним засобом, автомобіль не перебував в русі, а стояв на тротуарі. Паркувала автомобіль сестра, яка і перебувала за кермом, натомість в сестри пояснення працівники патрульної поліції не брали, в судовому засідання не викликали, хоча апелянт просив про це.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Павелчака Я.О. які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №172258 від 27.12.2022 року, відповідно до якого 27.12.2022 року об 11-03год. в м. Самборі по вул. Торговій, 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Duster н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №921 від 27.12.2022 року, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- висновком результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №921 від 27.12.2022 року, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у Самбірській ЦЛ, результат огляду 1,1%, що свідчить про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння;

- відеофайлами із нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, однак погодився пройти такий огляд у Самбірській ЦЛ, результат тесту становив 1,1%.

- поясненнями свідка - поліцейського ОСОБА_2 , який в суді першої інстанції пояснив, що 27.12.2022 року перебував на денному чергуванні, здійснював патрулювання на вул. Торгова в м. Самборі та разом з напарником перевіряв правильність паркування транспортних засобів. Там же виявили авто, за кермом якого був ОСОБА_1 , який припаркувався з порушенням ПДР, після чого почав рухатися - об`їжджати інший транспортний засіб, стосовно водія якого він складав постанову. Він подав йому знак зупинитися, а коли підійшов до його автомобіля - ОСОБА_1 повідомив йому, що щойно приїхав і вже їде. Під час спілкування з ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на сп`яніння на місці зупинки, на що він відмовився, після чого йому було запропоновано проїхати для проходження огляду до лікарні, проти чого він не заперечив. За результатами огляду в Самбірській ЦЛ у ОСОБА_1 був встановлений стан алкогольного сп`яніння, про що лікарем були складені відповідні документи.

Таким чином, саме сукупністю вказаних вище доказів підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенням вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що відеозапис не місить даних про керування ним автомобілем апеляційним судом не приймається, оскільки спростовується матеріалами справи, а саме відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом, та особисто зазначив про те, що саме він припаркував автомобіль перед тим, як до нього підійшли поліцейські.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП . Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Також, як вбачається з журналу та звукозапису судового засідання від 23 січня 2023 року ОСОБА_1 в судовому засіданні першої інстанції було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і посилання в апеляційній скарзі на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк