Справа № 484/4127/22
Провадження № 33/812/99/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Калашник А.О.,

за участю захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності адвоката Овсепян Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Овсепян Юлії Сергіївни на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого механіком сервісу ТОВ «Альбіон», РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 29 червня 2021 року органом 4815, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , такого, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано штрафу у розмірі 850 грн.,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090379, 18 листопада 2022 року о 13 год 30 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Lexus LS 430 державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався по вул. Грушевського в м. Первомайську та, не переконавшись у безпечності маневру, змінив напрямок руху, а саме - виїхав з прилеглої території (парковки магазину «Копійка»), не надавши переваги в русі транспортному засобу ВАЗ-2101 державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі прямо. В результаті цих дій ОСОБА_1 обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власникам транспортних засобів завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.3 «б», 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, за що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним в інкримінованому правопорушенні та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

15 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Овсепян Ю.С. подала апеляційну скаргу на постанову суду.

В апеляційній скарзі просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначала, що схема ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення складена не вірно; характер механічних ушкоджень транспортних засобів свідчить про вину в водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП; судом повністю проігноровано відеозаписи з камер вуличного відеоспостереження магазину «Копійка» та офісу приватного нотаріуса ОСОБА_3 , які спростовують вину ОСОБА_1 та безпідставно враховано характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують чи обтяжують його відповідальність; ОСОБА_1 не порушував пункту 10.1 Правил дорожнього руху, оскільки залишив місце вчинення ДТП не задля приховання факту ДТП, а з метою уникнення спричинення ще більших збитків транспортним засобам; також судом не враховано того факту, що під час скоєння ДТП водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння;

Крім цього посилалася на порушення судом норм процесуального права: вручення копії постанови адвокату секретарем судового засідання в коридорі суду, а не судом негайно після закінчення розгляду справи; потерпілий не був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи; судом не вірно визначено розмір судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 ; судові засідання судом першої інстанції проводилися під час повітряної тривоги; у постанові невірно зазначено номер справи;

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (частина 1 статті 251 КУпАП).

Пленум Верховного Суду України у пункті 7 Постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що у випадках, коли передбачені суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясувати характер порушень, які допустив кожний із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Правила дорожнього руху України (надалі - ПДР України) відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (п. 1.1).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.3).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 2.3 «б», 10.1, 10.2 ПДР України.

Відповідно до п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди (п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України).

За правилами п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.2 ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

З протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, пояснень інспектора ВРПП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, відео з камер вуличного спостереження та частково з пояснень особи, яка притягується до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 вбачається, що 18 листопада 2022 року о 13 год 30 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Lexus LS 430 державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався по вул. Грушевського в м. Первомайську та, не переконавшись у безпечності маневру, змінив напрямок руху, а саме - виїхав з прилеглої території (парковки магазину «Копійка»), не надавши переваги в русі транспортному засобу ВАЗ-2101 державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі прямо. В результаті дій ОСОБА_1 обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Овсепян Ю.С. зазначала, що ДПТ сталося з вини водія автомобіля ВАЗ 21013 ОСОБА_2 , оскільки після того, як автомобіль ВАЗ 2170 Priora зупинився посередині смуги свого напрямку руху, пропускаючи автомобіль ОСОБА_1 , автомобіль ВАЗ 21013 виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, а якби ці автомобілі знаходилися в межах смуги свого напрямку руху, то водій ОСОБА_1 мав би можливість бачити ВАЗ 21013 і не почав би рух.

Такі твердження захисника не відповідають дійсності оскільки і зі схеми ДТП, і з камер вуличного відеоспостереження вбачається, що після того, як автомобіль ВАЗ 2170 Priora розпочав маневр в бік другорядної дороги, по якій на зустріч йому рухався автомобіль Lexus LS 430 під керуванням ОСОБА_1 та виїжджав на вул. Грушевського, автомобіль ВАЗ 21013 під керуванням ОСОБА_2 , змістився в бік полоси зустрічного руху, не перетнувши лінії розмежування та продовжив рух у своїй полосі руху. Змістившись у бік полоси зустрічного руху, водій ОСОБА_2 віддалився від місця можливого зіткнення, чим сприяв його уникненню. І якби водій ОСОБА_1 не порушив правил пункту 10.2 ПДД України та, виїжджаючи з міжбудинкового проїзду на проїжджу частину вулиці М.Грушевського, надав перевагу в русі транспортним засобам, які рухалися по дорозі, ДТП б не відбулося.

З цих же підстав не заслуговують на увагу і доводи про те, що водій ОСОБА_1 не міг передбачити, що по головній дорозі, слідом за автомобілем ВАЗ 2170 Priora може рухатись ще будь-який транспортний засіб, оскільки дорога у напрямку вулиці Одеської є однополосною.

З камер вуличного спостереження чітко вбачається, що дорога по вул. М.Грушевського є двополосною, одна з полос у напрямку вулиці Одеської. Також видно, що за автомобілем ВАЗ 2170 Priora по дорозі в напрямку вул. Одеської крім автомобіля ВАЗ 21013 рухається ще кілька машин. Отже, водій ОСОБА_1 повинен був не передбачати, а, зупинившись, достовірно пересвідчитися у тому, що інших транспортних засобів на головній дорозі в напрямку вул. Одеської, яку він збирався перетнути, немає, і тільки після цього розпочинати рух.

Посилання апелянта на те, що з метою уникнення ДТП водій автомобіля Lexus LS 430 негайно припинив подальший рух, а водій транспортного засобу ВАЗ 21013 його продовжив, не вчинивши жодних дій на уникнення зіткнення, оцінюються судом критично, оскільки саме водій автомобілю Lexus LS 430 ОСОБА_1 мав пропустити потік машин автошляху по вул. М.Грушевського, у тому числі автомобіль ВАЗ 21013, а не водій ВАЗу мав передбачити маневр порушника та вчинити дії для уникнення ДТП.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного відображення обставин події в схемі ДТП та невірне зазначення ширини дорожнього полотна не заслуговують на увагу, оскільки жодними належними доказами, крім тверджень апелянта, не спростовуються. Також схема ДТП, в якій зокрема відображено ширину дорожнього полотна, підписана ОСОБА_1 без зауважень.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що характер механічних пошкоджень транспортних засобів вказує на те, що саме транспортний засіб ВАЗ 21013 в`їхав у транспортний засіб Lexus LS 430 також є помилковим. Пошкодження в автомобіля Lexus LS 430 переднього бамперу, лівої та правої протитуманної фари, пошкодження радіаторної решітки та капоту, а у ВАЗу 21013 пошкодження правого крила та капоту, можуть вказувати тільки на те, що саме автомобіль Lexus LS 430 в`їхав у праву частину автомобіля ВАЗ 21013.

Крім іншого, у своїй апеляційній скарзі захисник зазначає, що суд, у порушення частини 2 статті 33 КУпАП, при ухваленні рішення у справі, враховував особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стану та обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

Проте, ця обставина жодним чином не порушує прав ОСОБА_1 оскільки не погіршує його становища та не збільшує відповідальності, оскільки суд застосував відносно нього мінімальну санкцію статті 124 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП не з метою уникнення відповідальності, а для недопущення розміру збитків, правового значення не мають оскільки у даній справі розглядається адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП, а не за 122-4 КУпАП.

Вказівка на те, що ОСОБА_2 під час ДТП керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння правового значення не мають, оскільки у цій справі розглядається правопорушення, допущене ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 . При цьому з матеріалів справи вбачається, що за ч. 1 статті 130 КУпАП ОСОБА_2 покарання поніс. Саме по собі керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не вказує вчинення ним дій, які спричинили ДТП, оскільки до ДТП призвели інші обставини. Причинно-наслідоковий зв`язок між перебуванням ОСОБА_2 у стані сп`яніння і вчиненням ОСОБА_1 ДТП у даному випадку відсутній.

Розгляд справи без участі ОСОБА_2 за неналежного його повідомлення про час та місце слухання справи правового значення не має, оскільки прав ОСОБА_1 не порушує, а про порушення будь-яких своїх прав ОСОБА_2 не заявляє.

Вручення апелянту постанови у справі секретарем судового засідання в приміщенні суду, а не судом відразу після проголошення та слухання справи під час повітряних тривог, вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не спростовують та від відповідальності не звільняють.

Посилання апелянта на неправильне визначення розміру судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 є неправильним трактуванням норм ЗУ «Про судовий збір» захисником, оскільки розмір судового збору у даному випадку регулюється не частиною 1 статті 4, на яку послався апелянт, а частиною 2, зокрема пунктом 5, яка вказує на те, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору складає 2,0 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У 2023 році, в якому судом першої інстанції прийнято постанову, ця сума складає 536, 80 грн.

Таким чином, твердження апелянта про недоведеність його винуватості у зазначеному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, належно перевірені судом першої інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними.

З огляду на зазначене, викладені на обґрунтування апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних у справі доказів, не дають жодних сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною "поза розумним сумнівом".

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Овсепян Юлії Сергіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О.Тищук