Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Ткачук Р.І., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, згідно протоколу непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Визначено стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді Панасюк О.С. визнаний винним за те, що він 24.11.2022 року о 21 год. 38 хв., в м. Луцьку на вул. Шевченка, керував транспортним засобом «Honda Accord», р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9.а ПДР України. При цьому, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер».

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржує його з мотивів незаконності та стверджує, що суд першої інстанції встановив його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі власних припущень. Звертає увагу на помилковий і упереджений висновок судді про керування ним транспортним засобом та запевняє, що автомобіль не рухався. Вважає його огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушеннями вимог законодавстват а аналогічно, на його думку, і протокол складений не у відповідності до встановлених вимог. Звертає увагу на доцільності допитати свідків події задля встановлення обставин справи.

Просить скасувати оскаржену постанову та постановити нову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , захисника Ткачук Р.І., які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.05 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №200753 від 24.11.2022, за змістом якого ОСОБА_1 24.11.2022 року керував транспортним засобом «Honda Accord», р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9.а ПДР України. При цьому, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер». З протоколом ознайомлений, підписав протокол і отримав його копію;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківкою із спеціального технічного приладу, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, результат якого становив 1,07% проміле. В акті та роздруківці із спеціального технічного приладу ОСОБА_1 поставив свій підпис;

- рапортом Фаранця В.М. від 24.11.2022, в якому він зазначив, що було зупинено транспортний засіб та під час спілкування з водієм виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у останнього.

Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться й відеозаписом із боді-камери працівника поліції, з якого вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 пропонується пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на, що він погодився. Продувши спеціальний технічний прилад, його показник показав 1,07% проміле алкоголю. Після цього, ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо результату не висловлював, а працівник поліції повідомив йому про складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Отже, відеозапис фактично підтверджує ті обставини, які й викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 та пасажир його автомобіля чітко вказали працівникам поліції проте, що ОСОБА_1 їхав забирати друга, а пізніше останній ствердив, що вживав пиво приблизно 30 хвилин чи 1 годину перед подією та повторно вказав «попросив товариш забрати, тому поїхав».

Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_3 (поліцейський) пояснив, що того дня під час чергування на вул. Шевченка у м. Луцьку було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Те, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 він особисто бачив, оскільки після зупинки транспортного засобу підходив до водія та під час спілкування в останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився. Огляд проводився з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу і його результат встановив, перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду правопорушник не оспорював, погодився із ним та повідомив, що алкогольні напої вживав приблизно за годину до події. Свідки під час документування правопорушення не залучалися, оскільки ним проводилась безперервна відеофіксація. У зв`язку з цим, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Надані покази ОСОБА_3 апеляційний суд вважає належним доказом, так як вони узгоджуються з іншими доказами у справі, і не спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , як про це вказує апелянт.

Надані покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 апеляційним судом оцінюються критично, оскільки останні є товаришем та сусідом ОСОБА_1 та загалом не спростовують висновку суду про факт керування транспортним засобом.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, які містяться в матеріалах справи та апеляційний суд вважає їх належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення повністю відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, твердження апелянта про те, що він не керував автомобілем з посиланням на те, що автомобіль був припаркований, спростовуються дослідженими доказами. Так, свідок, який є працівником поліції ОСОБА_3 вказав про те, що вони їхали за транспортним засобом «Honda Accord», р.н. НОМЕР_1 , апісля зупинки автомобіля він підійшов до його водія і за кермом перебував саме ОСОБА_1 . Крім того під час документування правопорушення ОСОБА_1 не вказував про будь-які заперечення щодо перебування за кермом автомобіля, зокрема, вказане стверджується відеозаписом. При цьому, такі пояснення суд правильно розцінив як обрану стороною захисту позицію щодо доведення невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також не беруться до уваги твердження апелянта про те, що не було залучено свідків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки подія безперервно фіксувалась на боді-камери працівників поліції та відеозапис містить процедуру проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, і з урахуванням усіх в сукупності досліджених доказів, є таким, що містить фактичні дані, на основі яких встановлено винність ОСОБА_1 , тобто є належним та допустимим доказом в розумінні ст.251 КУпАП.

Посилання апелянта про порушення процедури проведення огляду у зв`язку з тим, що огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння проводився з порушенням вимог законодавства до уваги не приймається, оскільки, як встановлено з досліджених доказів ОСОБА_1 пройшов такий огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, хоча мав право відмовитись від проходження і наполягати на його проходженні в медичному закладі. А тому, апеляційний суд вважає, що процедура проведення огляду працівником поліції порушена не була, оскільки ОСОБА_1 спочатку висловивши прохання буди доставленим на огляд в медичний заклад, пізніше погодився його пройти на місці зупинки, що й було зроблено.

Окрім того, є цілком безпідставними доводи про те, що працівником поліції не роз`яснено прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, так як вбачається із протоколу, ОСОБА_1 ознайомлений із його змістом, де також міститься відмітка про роз`яснення таких прав та обов`язків.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2023 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П.