ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7665/22 Номер провадження 33/814/813/23Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2022 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , директор ТОВ «Асфальтпром»,-

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , директор ТОВ «Асфальтпром», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 (вісімдесят п`ять) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він перебуваючи на посаді директора ТОВ «Асфальтпром» вчинив адміністративне правопорушення, яке полягало у порушенні веденні податкового обліку в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 2 165 269 грн.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.201.7, п.201.10 ст. 201, п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2022 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга обґрунтовується відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2022 року, оскільки про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 13 грудня з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Докази підтвердження отримання ОСОБА_1 вказаної копії постанови в матеріалах справи відсутні.

У свою чергу, апеляційна скарга була подана через місцевий суд, який виніс постанову 22 грудня 2022 року , що підтверджується поштовим конвертом(а.с.38).

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги, вважаю, що воно підлягає задоволенню, оскільки наведені причини пропуску строку на оскарження є поважними та підтверджуються матеріалами справи.

Мотиви суду

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Диспозиція ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення порядку ведення податкового обліку, надання аудиторських висновків.

Вважаючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, доведеною, місцевий суд послався на протокол про адміністративне правопорушення № 3082 від 02 листопада 2021 року.

Однак, суд апеляційної інстанції, не може погодитися з висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

У даному випадку, в протоколі про адміністративне правопорушення від № 3082 від 02 листопада 2021 року, зазначено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора ТОВ «Асфальтпром» вчинив правопорушення порядку ведення податкового обліку, а саме п. 198.1, п. 198.3, п. 198 Податкового кодексу в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 2165269 грн., що призвело до: завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду на загальну суму 595 812 грн. в т.ч. за грудень 2017 року у розмірі 376 820 грн, за квітень 2019 року у розмірі 124 258 грн, за липень 2019 року у розмірі 38 709 грн, за лютий 2020 року у розмірі 56 025 грн.; заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті бюджету на суму 1562278 в т.ч. за грудень 2017 року у розмірі 373 644 грн. за липень 2019 року у розмірі 147 431 грн., за грудень 2019 року у розмірі 55 125 грн, за квітень 2020 року у розмірі 47 619 грн., за травень 2020 року у розмірі 287 054 грн., за липень у розмірі 537 122 грн., за серпень 2020 року у розмірі 114 332 грн. 2) завищення податкових зобов`язань на загальну суму ПДВ 14 289 грн., у липні 2019 року, чим порушено п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.201.7, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України; не нарахування податкових зобов`язань при реалізації товарів іншим особам на загальну суму ПДВ 14 289 грн. у липні 2019 року, чим. порушено п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.201.7, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України. 3) п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України в результаті чого занижено суму податку на прибуток всього в сумі 15 432 грн. в тому числі за 3 квартал 2019 року на суму 15 432 грн.

Апеляційний суд зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року по справі № 520/20833/21 адміністративний позов ТОВ «Асфальтпром» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень(рішень) задоволено та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № 8 від 18 жовтня 2021 року, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість на суму 595812,00 грн., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № 8 від 18 жовтня 2021 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 1952847,50 грн. ( збільшено за податковими зобов`язаннями на суму 1562278.00 грн, 390569.50 грн. та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № 8 від 18 жовтня 2021 року, яким збільшено суму грошового відшкодування за платежем за податок на прибуток на суму 19290 збільшено за податками зобов`язаннями на суму 15432.00, 3858.00 фінансова санкція) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 1952847,50 грн. ( збільшено за податковими зобов`язаннями на суму 1562278.00 грн, 390569.50 грн.

Так, суддею суду першої інстанції цей факт був залишений поза увагою, хоча обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251 і ст. 280 КУпАП).

При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Прийняття суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України, які містить гарантії справедливого судочинства. «Право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

За таких обставин, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП - скасуванню із закриттям провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2022 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2022 року скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко