Справа № 450/4364/22 Провадження № 3-зв/450/2/23
ПОСТАНОВА

04 травня 2023 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мусієвського В.Є. від участі в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив :

в провадженні судді Пустомитівського районного суду Львівської області Мусєівського В.Є. на розгляді перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 25.03.1983 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

02.05.2023 року на розгляд судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б, надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Мусієвського В.Є. від участі в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заява мотивована тим, що на розгляді в судді Мусієвського В.Є, перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 неодноразово було подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з адвокатом, однак суддя не здійснив проведення судового засідання в режимі відеоконференції, не зазначивши жодних підстав відмови. Суддя Мусієвський В.Є, відмовляючи у проведенні судового засідання в режимі відеконференції, покликався на те, що ОСОБА_1 може знайти адвоката по місцю та з`являтися з ним до суду, також багато разів казав, що судові засідання ні в якому разі не можуть проводитися через засоби відеоконференції. У зв`язку із наведеним вважає, що суддя Мусієвський В.Є. вказаними діями обмежує ОСОБА_1 у праві на захист, порушує його конституційні права та має на меті визнати його винним, опираючись лише на доводи, які були надані працівниками поліції, не заслухавши його думку та думку захисника. Окрім того суддя проігнорував факт того, що в країні запроваджено військовий стан, та особиста присутність в судовому засіданні є небезпечною. Також в країні є дефіцит палива та дуже високі ціни на нього, що в свою чергу унеможливлює адвокату мобільно пересуватися та прибути вчасно в судове засідання. На підставі наведеного, просить заяву про відвід задоволити.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, а його захисник Морозов В.Ю. на зв`язок в режимі відеконференції не вийшов, однак ОСОБА_1 подав на адресу суду клопотання про розгляд заяви про відвід у їх відсутності, вимоги заяви про відвід підтримує та просить таку задоволити.

Перевіривши доводи та обґрунтування заявленого відводу, викладеного в заяві, суддя приходить до наступного висновку :

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або суддею самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід), однак суд вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами, закріпленими в КПК України.

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу.

Згідно за п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною п`ятою статті 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, в рішеннях у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини Білуха проти України особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії ).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Аналіз наведеної норми свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони.

Аналізуючи підстави заявленого відводу судді вбачається, що останні зводяться до незгоди заявника з процесуальними діями та рішеннями судді Мусієвського В.Є. під час розгляду справи, зокрема щодо вирішення клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Суддею відзначається, що вказані доводи заяви ОСОБА_1 , стосуються процесуальних рішень судді, що у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, не може бути підставою для відводу.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади процесуальні дії судді», законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, наведені заявником підстави відводу головуючого судді Мусієвського В.Є. не викликають сумнівів у його неупередженості під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді в ході розгляду справи.

З врахуванням наведеного суддя вважає, що заявником не наведено та суддею не встановлено жодної підстави, передбаченої ст.ст. 75, 76 КПК України, для відводу головуючого судді Мусієвського В.Є., тому в задоволенні такої, слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мусієвського В.Є. від участі в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

СуддяН. Б. Добош