Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1622/22

У К Р А Ї Н А
Ружинський районний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2023 року
Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Митюк О.В.,
за участю секретаря судового засідання Гладишко Н.А.,
особи яка притягується до адмінвідповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли з ВПД №2 Бердичівського РВП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності,
гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, і.к. НОМЕР_1
за ч.1 ст.130 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А :
28 жовтня 2022 р. о 11 год. 35 хв., в смт. Ружин Бердичівського району Житомирської області, по вул. Київській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Volkswagen Passat , державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився, а також відмовився від такого огляду в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, посилаючись на те, що він 28.10.22 р. в 11 год. 35 хв. взагалі не керував будь-яким видом транспорту, в тому числі і автомобілем, який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, а вказаним автомобілем керувала ОСОБА_2 , а він перебував в автомобілі лише як пасажир.
Вважає, що відеозаписом не підтверджено факт керування ним зазначеним в протоколі автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Те, що він не оспорював постанову по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП не свідчить про визнання ним вини у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень та не може бути доказом керування ним транспортним засобом.
Вказану постанову він не оскаржував в зв`язку з важким матеріальним становищем, та через те, що він є юридично необізнаною особою.
Відео, на якому зафіксовано перебування його в автомобілі, який стоїть, постанова БАВ №326410 від 28.10.2022р., яку він не оскаржував, дають підстави лише для припущення, що він міг керувати 28.10.2022р. о 11 год.35 хв. вказаним автомобілем. Проте вони не є беззаперечними доказами вказаного.
Крім того пояснив, що коли працівники поліції зупинили автомобіль то дружина побігла на роботу, яка знаходилась поблизу, вони під`їхали сказали, що надавай техпаспорт, коли дружина повернулась то їй казали не ходіть тут.
Штраф за керування з не пристебнутим ременем безпеки він сплатив, однак він не керував, а сидів як пасажир і платив як пасажир. Постанову він отримав, але не читав, що там написано, що він керував. Так як зараз такий закон, хто не пристебнутий той і платить .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що працює інспектором СРПП ВПД№ 2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, 28.10.2022 р., години не пам`ятає, він перебував на чергуванні з поліцейським Рожанським Ю., вони зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , повідомили, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, він відмовився, запропонували проїхати та пройти огляд в медичному закладі, він відмовився. За кермом був саме ОСОБА_1 його дружина підійшла пізніше з РЕМ, при складані протоколу ОСОБА_4 казав багато, але особисто він не чув, що він говорив, про те, що він не керував, можливо говорив іншому працівнику поліції. Вони пропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі. Водій казав, що він взагалі алкоголь не вживає, його було відсторонено від керування, пояснили щоб шукав водія, тому на місці події був водій який прийшов, написав розписку, що зобов`язується доставити автомобіль.
Допитана в якості свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що коли відбувалась вказана подія то вона була за кермом, її зупинили працівники поліції, але у неї не було при собі документів, вона пішла за документами, а коли повернулась то її відганяли від машини, казали, що вона тут ніхто. Вона не знає, що там на відео, але вона була за кермом. Працівники поліції її відганяли. Того дня до неї зателефонував чоловік і сказав, що йому погано, вона прийшла до магазину "Таможня", чоловік сидів у машині, був ще ОСОБА_5 , який був на вулиці. Чи вживали вони алкоголь вона не бачила, бачила лише, що йому було погано. Вона сіла за кермо і вони поїхали .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що дати не пам`ятає, здається перед "Новим роком" десь, яка година була не пам`ятає, було це давно. Чи було до обіду чи після не пам`ятає, вони з ОСОБА_1 зустрілись біля кафе "Таможня", випили по сто грам, поспілкувались, пороз`їжджались додому. ОСОБА_1 сів в машину з боку, дружина сіла за кермо, він сидів на пасажирському сидінні. Де його потім зупиняли і як він не знає і не бачив.
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, врахувавши покази свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінюючи надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Незважаючи на невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вище викладених обставин, вина ОСОБА_1 повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:
- відомостями, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 078894 від 28.10.2022;
- розпискою про роз`яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП;
- розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 28.10.2022, з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Drager Alcotest 6820 на місці зупинки, ОСОБА_1 від проходження такого відмовився;
- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я від 28.10.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження вказаного огляду;
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 326410 від 28.10.2022 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП;
Вище зазначені події зафіксовані на відеозаписах, які міститься на долученому до матеріалів справи оптичному диску, який було переглянуто в судовому засіданні. На відеофайлі з відеореєстратора автомобіля працівників поліції встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. З відео файлів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що до автомобіля, в якому знаходився за водійським кермом ОСОБА_1 , підходить поліцейський та повідомляє йому причину зупинки, а саме, що водій керує автомобілем з не пристебнутим ременем безпеки, при цьому водій не заперечує відносно того, що він керував транспортним засобом та не повідомляв про керування іншою особою, крім того інших осіб в салоні автомобіля та біля нього немає. Працівник поліції просить водія надати документи, ОСОБА_1 надає документи, поліцейський повідомляє про, те, що поліс ОЦПВ прострочено. Водій з цього приводу зателефонує дружині та вказує, що вона працює неподалік. Після чого на місце події приходить ОСОБА_2 , яка надає діючий поліс.
Поліцейський повідомляє водію ОСОБА_1 , що відносно нього проводиться розгляд справи про адміністративне правопорушення, оголошує його права та обов`язки, виносить постанову за порушення п. п. 2.3 в, 31.4.7 б ПДР, оголошує її, пропонує підписати та отримати копію, водій відмовляється.
Після чого, поліцейський повідомляє, що від водія ОСОБА_1 відчуває запах алкоголю з порожнини рота та пропонує йому пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, водій відмовляється, поліцейський пропонує йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, водій відмовляється. Поліцейський надає водієві прилад, сертифікат про його повірку, муштук. Повідомляє, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.
Поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення та процесуальні документи. В цей час водій запитує, чи може його дружина йти на роботу. Поліцейський відповідає, що вони його дружину не викликали, а він запросив її сам, тому вони її не затримують.
Поліцейський зачитує ОСОБА_1 його права, запитує, чи буде ставити підпис в розписці, він відмовляється, також відмовляється ставити підпис в акті огляду. ОСОБА_2 просить поліцейських не складати протокол та роз`яснити їй, що буде коли його складуть. На що поліцейський пояснює, що вона не керувала транспортним засобом, а керував її чоловік, тому не повинен їй роз`яснювати. ОСОБА_2 погоджується з вказаним, ніяких заперечень щодо цього не висловлює.
Поліцейський оголошує протокол про адміністративне правопорушення, пропонує поставити підпис, ОСОБА_1 відмовляється, також відмовляється від пояснень, ставить підпис про отримання тимчасового дозволу на керування транспортним засобом.
Поліцейські встановлюють особу на яку вказав ОСОБА_1 , що буде керувати транспортним засобом після відсторонення водія.
Пропонують водієві написати, що він зобов`язується не керувати транспортним засобом, він відмовляється, та повідомляє, що автомобілем керував
ОСОБА_7 , на звороті протоколу пише, що зобов`язується доставити автомобіль по місцю його стоянки.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у справі про адміністративні правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Доказів, які б спростували наведені в протоколі обставини, а саме факт керування автомобілем ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, суду не надано.
Суддя критично оцінює пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який в судовому засіданні заперечував факт керування ним транспортним засобом і вважає такі його пояснення намаганням уникнути адміністративної відповідальності. Доводи ОСОБА_1 , що на відео не зафіксовано факт керування ним автомобілем є необґрунтованими.
Дані доводи спростовуються оглянутим відеозаписом з відеореєстратора автомобіля працівників поліції, на якому вбачається, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом Volkswagen Passat. Крім того, з оглянутих відео файлів вбачається, що за весь час фіксування події правопорушення ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв поліцейського, що він не керував транспортним засобом та те що ним керувала його дружина, натомість після складання та оголошення протоколу про адміністративне правопорушення, повідомив, що можливо автомобілем керувала особа на ім`я ОСОБА_8 , який був присутній на місці події та вказане не підтвердив.
Також, показання свідка ОСОБА_2 , яка є колишньою дружиною ОСОБА_1 з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом була вона, суд розцінює, як такі, що спрямовані на введення суду в оману, оскільки вони спростовуються іншими доказами дослідженими в ході розгляду даної адміністративної справи.
Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, закріплено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином суд приходить до висновку, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідка ОСОБА_2 спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.
Відповідно ст. 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суддя, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, дійшов висновку про призначення безальтернативного адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З гр. ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя,
ПОСТАНОВИЛА:
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір сумі 536 грн. 80 коп. (П"ятсот тридцять шість гривень 80 коп.)
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Повний текст постанови виготовлено 17.03.2023 року.
Суддя О. В. Митюк.