Справа № 461/6057/22 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 33/811/173/23 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю захисника Худоби Г.М., представника Львівської митниці Державної митної служби України Зирянова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2022 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил, а саме - 10 531 764,00 грн.

Виявлений відповідно до протоколу № 1120/20900/22 від 31.10.2022 товар, який був безпосереднім предметом порушення митних правил постановлено конфісковано в дохід держави, а у разі неможливості конфіскації товару постановлено стягнути, згідно ч. 2 ст. 541 МК України, з ОСОБА_1 , його вартість, що становить 10 531 764,00 грн в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою 19.06.2022 ОСОБА_1 перетинав через митний кордон України в пункті пропуску «Краковець» митного поста «Яворів» Львівської митниці у напрямку «виїзд з України», у якості пасажира транспортного засобу марка/модель «LEXUS RX 300», VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Громадянин ОСОБА_1 до митного оформлення подав декларацію транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей, заповнену 19.06.2022. У цій декларації громадянин ОСОБА_1 зазначив про факт переміщення валютних цінностей у розмірі 360000 (триста шістьдесят тисяч) доларів США. Для переміщення через митний кордон України валютних цінностей на суму 360 000 доларів США ОСОБА_1 до митного оформлення, відповідно до вимог пункту 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, надав довідку про зняття готівки з власного рахунку від 25.03.2022 № 03/17-491, видану AT Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова 78). 20.07.2022 Львівська митниця направила на адресу AT «Кредобанк» лист за вих. № 7.4-4/20-03/14/13938 щодо підтвердження/спростування факту видачі довідок про зняття готівки з рахунків, у тому числі і довідки від 25.03.2022 № 03/17-491, яку громадянин ОСОБА_1 19.06.2022 подав до митного, контролю. AT «Кредобанк», листом від 03.08.2022 № 63-15309/22, повідомило Львівську митницю про те, що не видавало довідки, додані митницею до листа (в тому числі і довідку від 25.03.2022 № 03/17-491, яку громадянин ОСОБА_1 19.06.2022 подав до митного контролю.)

Для з`ясування обставин переміщення 19.06.2022 через митний кордон України товарів валютних цінностей на суму 360 000 доларів США) Львівською митницею на адресу громадянина ОСОБА_1 направлені листи за вихідним № 7.4-4/20-01/10/18057 від 09.2022 та № 7.4-4/20-04/10/19227 від 04.10.2022. Однак громадянин ОСОБА_1 у Львівську митницю не прибув та не повідомив про причини свого неприбуття.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 29.11.2022, постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що копію постанови отримав 16.01.2023, розгляд справи судом проведено без його участі, повідомлення про розгляд справи не отримував, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою

Звертає увагу на те, що як вбачається з довідки АТ «Кредобанк» від 25.03.2022 р. № 03/17-491, вона видана відділенням вул. Велика Васильківська, 101, АТ «Кредобанк», м. Київ (дані вказані на печатці відділення), однак запит Львівської митниці від 20.07.2022 р. за вих. № 7.4-4/20-03/14/13938 скерований був на електронну адресу головного офісу АТ «Кредобанк», який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сахарова, 78 та відповідно відповідь отримано саме від АТ «Кредобанк» м. Львів, вул. Сахарова, 78 (підписана Начальником відділу управління клієнтським досвідом Департаменту маркетингу навіть без проставлення печатки банку), що і призвело до неправильних висновків суду щодо порушення ОСОБА_1 митних правил. Зазначає, що головний офіс АТ «Кредобанк», який знаходиться у м. Львів, не міг знати та не володів інформацією про видачу вказаної довідки відділенням АТ «Кредобанк», яке знаходиться в м. Києві.

Також вказує, що судом не надано оцінки меморіальному ордеру від 21.03.2022 в якому чітко вбачається, що готівку він отримував саме у відділенні, яке знаходиться у м. Києві по вул. Антоновича, буд. 91/14, а не в АТ «Кредобанк» м. Львів, вул. Сахарова, 78.

В свою чергу, він в березні місяці 2022 року дійсно замовляв та отримував у відділенні АТ «Кредобанк», яке знаходиться м. Києві, довідку про зняття готівки з власного рахунку від 25.03.2022 за вих. № 03/17-491, отримав цю довідку законним шляхом та її підробкою не займався. Жодних протиправних, винних (умисних або з необережності) дій, що посягають на встановлений порядок переміщення валютних цінностей через митний кордон України, не вчиняв. При цьому, матеріали адміністративної справи не містять будь-яких доказів, що вказана довідка є підробленою, фальшивою, отриманою незаконним шляхом, тощо. Жодних експертиз щодо встановлення чи спростування факту підробки довідки Львівська митниця до матеріалів адміністративної справи не долучала.

Вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не з`явився причини неявки суду не повідомив, та клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Худоба Г.М. зазначила, що зв`язку з ОСОБА_1 вона не має, їй відомо, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном.

Судом апеляційної інстанції повідомлення про розгляд справи скеровувались ОСОБА_1 за адресою зазначеною ним в апеляційній скарзі, однак конверт із відміткою поштамту повернувся на адресу апеляційного суду, із зазначенням причин - «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи, що ОСОБА_1 не повідомляв апеляційний суд про зміну місця свого проживання чи адреси отримання кореспонденції, відтак скерування судових повісток за адресою вказаною ним в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає належним повідомленням особи про судове засідання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, з метою забезпечення розумних строків розгляду справи, відсутності підтверджень поважності причин неявки ОСОБА_1 у судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі ОСОБА_1 з участю його захисника - адвоката Худоби Г.М., яка в суді апеляційної інстанції підтримана подану апеляційну скаргу, просила задоволити.

З огляду на те, що судове засідання, на якому було прийнято оскаржувану постанову, проводилося у відсутності ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови він отримав 16.01.2023 та того ж дня мав можливість ознайомитися з мотивами прийнятого рішення, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення адвоката Худоби Г.М., думку представника Львівської митниці Зирянова О.Ю. щодо законності судового рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з вимогами ст.489 МК України, суд при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судове рішення, яким особа визнається винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення,повинне бути законним, обґрунтованим достатніми і допустимими доказами, які доводять винуватість поза розумним сумнівом, а також належним чином вмотивованим, у якому викладені мотиви прийняття одних або відхилення інших доказів,наданих суду.

Таких вимог районний суд у повній мірі дотримався.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, підтверджується зібраними та перевіреними у суді першої інстанції доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил №1120/20900/22 від 31.102.2022; бланком декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей від 19.06.2022; довідкою АТ «КредоБанк» від 25.03.2022 за вих. №03/17-491; відповіддю АТ «КредоБанк» від 03.08.2022 за вих. №63-15309/22; та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Аналіз зазначених доказів, на думку апеляційного суду, переконливо свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки він здійснив переміщення товарів (валютних цінностей в розмірі 360000 доларів США, що на дату переміщення 19.06.2022 року по курсу НБУ 29, 2549 грн./долар США становить 10 531 764 грн.) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом.

Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеним доказам апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, об`єктивно узгоджуються між собою, взаємодоповнюють один одного та повністю у своїй сукупності відтворюють обставини вчиненого правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, як про це йдеться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.

Не допустив районний суд помилки і при накладені адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , оскільки, діяв відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП України.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 483 МК України, яка є безальтернативною, за вказане правопорушення передбачено накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил із конфіскацією цих товарів.

Тому, апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 10 531 764 гривень (станом на дату винесення постанови суддею першої інстанції), з конфіскацією на користь держави безпосередніх предметів порушення митних правил, зокрема його вартості (ч. 2 ст. 541 МК України) - 10 531 764 гривень (станом на дату винесення постанови суддею першої інстанції), є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що

головний офіс АТ «КредоБанк», який знаходиться у м. Львів, не володів інформацією про видачу довідки відділенням АТ «КредоБанк», яке знаходиться в м. Києві про зняття готівки, оскільки у м. Львові знаходиться головний офіс АТ «КредоБанк», який володіє інформацією про усі факти списання коштів з рахунків платників (клієнтів банку) та внутрішньобанківський операцій, проведених його відокремленими підрозділами. Відокремленими підрозділами Банку, ОСОБА_1 не видавався меморіальний ордер від 21.03.2022 про видачу готівкових валютних котів. Вказане підтверджується повторною відповіддю АТ «КРЕДОБАНК» за вих. №13-6393/23 від 14.03.2023 року на запит Львівської митниці №7.4-5/20-03/14/5173 від 07.03.2023.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Беручи до уваги наведені обставини справи, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2022року.

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Урдюк