"09" травня 2023 р. Справа № 363/4185/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 319667 від 26.11.2022 року вбачається, що 25 листопада 2022 о 23 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мовлення, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції у присутності двох свідків та під відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження зазначеного огляду ОСОБА_1 у присутності двох свідків та під відеозапис відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання, призначене на 09.05.2023 року на 11 год. 00 хв., особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлявся шляхом направлення SMS-повідомлення про дату, час і місце судового розгляду на його номер, що вказаний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема, у заявці про отримання судової повістки в електронній формі, а також шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області. Про причини неявки ОСОБА_1 офіційно суд не повідомляв, будь-яких заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду, від ОСОБА_1 не надходило.

В межах провадження у справі про адміністративне правопорушення в інтересах ОСОБА_1 виступає захисник адвокат Таранов Станіслав Ігорович, який захищає права та законні інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі договору про надання правової допомоги № 1-05/122-22 від 05.12.2022 року та ордеру на надання правової допомоги серії АО № 1075046 від 06.01.2023 року, копії яких містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

У судове засідання, призначене на 09.05.2023 року на 11 год. 00 хв., захисник адвокат Таранов Станіслав Ігорович також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення SMS-повідомлення про дату, час і місце судового засідання на його номер телефону, що був особисто вказаний ним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. До судового розгляду захисник адвокат Таранов Станіслав Ігорович подав до суду клопотання про закриття провадження разом з доказами по справі - CD-R диском на підтвердження фактів та обставин, що вказані у зазначеному клопотанні.

Клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, було мотивовано тим, що транспортний засіб ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції незаконно, а самі по собі матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять прямих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто відсутні докази виконання ОСОБА_1 технічних функцій водія. Крім того, захисник адвокат Таранов Станіслав Ігорович у своєму клопотанні також вказав на: 1) відсутність у ОСОБА_1 передбачених законодавством ознак наркотичного сп`яніння; 2) наявність порушень чинного законодавства, що були допущені працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, порушення права ОСОБА_1 на захист; 3) вчинення працівниками поліції протиправних дій відносно ОСОБА_1 ; 4) порушення порядку застосування працівниками поліції портативного відеореєстратора, що розміщений на їх форменому одязі; 5) порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі, а саме кваліфікація фізичної неможливості ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння шляхом здачі на аналіз біологічного середовища у вигляді сечі, як відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, без пропонування та відібрання інших зразків біологічного середовища, що передбачено чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене захисник адвокат Таранов Станіслав Ігорович просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У Постанові ВП ВС від 12.01.2023 року у справі № 9901/278/21 було встановлено, що реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 та захиснику Таранову С.І. направлялися SMS-повідомлення про дату, час і місце судового засідання, що були доставлені на їх номери телефонів, що вказані у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також публікувалося оголошення про виклик ОСОБА_1 до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області, зважаючи, що подавши клопотання до суду адвокат Таранов С.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , фактично засвідчили свою обізнаність про перебування справи у провадженні Вишгородського районного суду Київської області, то з урахуванням обов`язку сторін з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися провадженням у їх справи, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та обов`язками, зважаючи на те, що суд обмежений принципами розумних строків, належної правової процедури, строками розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, то суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 та його захисник Таранов С.І. були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду їх справи.

Оскільки ОСОБА_1 та його захисник Таранов С.І. були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, клопотань про відкладення судового розгляду суду не надали, а справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП не належать до переліку справ, що розглядаються за обов`язкової присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, то суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника Таранова С.І.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані наркотичного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилися від проходження у встановленому законодавством порядку від проходження огляду. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 319667 від 26.11.2022 року ОСОБА_1 25 листопада 2022 року о 23 год. 00 хв. здійснював керування транспортним засобом марки Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Сторона захисту у своєму письмовому клопотанні про закриття провадження посилалася не тільки на відсутність прямих доказів того, що ОСОБА_1 дійсно 25 листопада 2022 року о 23 год. 00 хв. керував автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , але і на незаконність зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

З самого початку суд звертає увагу, що позиція щодо відсутності доказів керування транспортним засобом та не здійснення функцій водія ОСОБА_1 , а також позиція щодо незаконності зупинки його транспортного засобу є за своєю сутністю взаємовиключними, оскільки особа, яка не здійснювала керування автомобілем, відповідно не може бути зупинена працівниками поліції як водій транспортного засобу.

У той же час у матеріалах справи наявний CD-R диск (а.с. 11), на якому містяться п`ять файлів з відеозаписами, що мають наступну назву та тривалість: «0000000__0027» тривалістю 13 хв. 13 сек., «0000000__0029» тривалістю 15 хв. 00 сек., «0000000__0030» тривалістю 15 хв. 00 сек.; «0000000__0031» тривалістю 07 хв. 58 сек.; «0000000__0032» тривалістю 01 хв. 57 сек.

Судом встановлено, що вказані відеозаписи зроблені на портативний відеореєстратор працівника поліції, що розміщений на його форменому одязі, а обставини та події, зафіксовані на відеозаписи, охоплюють проміжок часу з 21 години 48 хв. 25 листопада 2022 року по 00 год. 30 хв. 26 листопада 2022 року.

При дослідженні першого відеозапису («0000000__0027») з вищевказаного їх переліку судом встановлено, що 25 листопада 2022 року близько 21 год. 48 хв. працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , керування яким здійснював ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому суд звертає увагу, що вказаний відеозапис повноцінно не відображає ані моменту зупинки транспортного засобу, ані сам транспортний засіб, ані будь-які інші безпосередні обставини та факти, що давали б можливість зробити категоричний висновок щодо виконання ОСОБА_1 технічний функцій водія автомобіля Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 . На противагу цьому відеозапис розпочинається з моменту, коли ОСОБА_1 , особу якого працівниками поліції було встановлено у подальшому, виходить з автомобіля, з водійського боку, закриваючи при цьому водійські двері автомобіля. Сам же автомобіль у цей момент стоїть на узбіччі дороги з ввімкненим аварійним сигналом.

У подальшому з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був в автомобілі не один, а з іншою особою, яку встановити з відеозапису неможливо. З відеозапису також неможливо зробити категоричний висновок щодо того, що вказана особа не була за кермом автомобіля. При цьому вказана особа на запитання працівників поліції зазначає, що ОСОБА_1 є таксистом, нещодавно працює у відповідній компанії, а 25 листопада 2022 року близько 21 год. 40 хв. виконував замовлення щодо перевезення цієї особи. Вказана особа також зазначає, що ОСОБА_1 не вживав жодних наркотичних засобів, після чого працівники поліції відпускають вказану особу.

На додаток до цього з вказаного відеозапису вбачається, що на запитання працівників поліції ОСОБА_1 підтверджує факт керування автомобілем марки Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , називаючи його марку, модель та державний номерний знак, однак зазнаючи при цьому, що керував зазначеним ним автомобілем «сьогодні», тобто 25 листопада 2022 року, не вказуючи на конкретний час виконання ним функцій водія. Крім того, протягом всього відеозапису ОСОБА_1 неодноразово зазначив про необхідність поїхати забрати свою жінку, а також про той факт, що вказаний автомобіль належить не йому, а його сестрі.

У той же час сам по собі факт керування особою транспортним засобом, як складова частина правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинен бути відображений за допомогою сукупності належних, достовірних, допустимих доказів таким чином, що це дасть можливість суду відтворити обставини та події, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначені докази можуть бути будь-якого виду (показання свідків, відео- чи аудіозапис, фотозображення тощо), однак за своєю якістю та змістом вони повинні давати можливість суду зробити категоричний висновок щодо того, що конкретна особа у конкретний час здійснювала керування конкретним автомобілем, тобто виконувала технічні функції водія, призводила транспортний засіб до руху, а не просто виходила з автомобіля, стояла поруч з ним чи навіть просто сиділа в ньому. Вказаний факт не може бути встановленим на основі доказів, на яких відображено процедуру оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення або на яких не відображено безпосередні обставини керування транспортним засобом.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що пояснення ОСОБА_1 , зроблені ним на першому відеозаписі, пояснення невідомої особи, зокрема, щодо керування транспортним засобом, у сукупності з іншими обставинами (наявність поруч з ОСОБА_1 автомобіля, закриття ним водійської двері автомобіля, ввімкнення аварійного сигналу) не дають достатніх фактичних підстав для категоричного висновку щодо того, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , 25 листопада 2022 року у період часу з 21 години вечора до 00:45 хв. 26 листопада 2022 року. Крім того, сам по собі перший відеозапис взагалі не відображає ані моменту зупинки транспортного засобу, ані сам транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , а також не відображає автомобіль (марку, модель, державний номерний знак), поруч з яким стояв ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сукупність обставин, відображених на першому відеозаписі, дають можливість лише припускати факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, то припущення факту керування особою транспортним засобом в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає вимогам конституційного законодавства, принципу презумпції невинуватості, оскільки в такому випадку один з елементів обвинувачення ґрунтується на припущеннях, а не на конкретних та доведених фактах та обставинах, що мають бути встановлені судом.

При цьому інші чотири відеозаписи, записані у відповідні файли, описані вище, на CD-R диск, що доданий до матеріалів справи, вже стосуються безпосередньо процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння і не містять відомостей та обставин щодо виконання ОСОБА_1 технічних функцій водія.

З урахуванням цього суд доходить до висновку, що інші матеріали справи у переважній більшості містять докази, які стосуються проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння та його відмови від проходження. А матеріали справи, що стосуються керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не дають можливості зробити категоричні та безумовні висновки щодо виконання ним функцій водія.

Одночасно з цим єдиним належним доказом, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є протокол про адміністративне правопорушення. Але протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, на основі яких суд мав би можливість встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Тобто, немає жодного доказу виконання ОСОБА_1 функцій водія автомобіля.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 62 Конституції України недоведеність та припущення факту, який ставиться в обвинувачення особі, тлумачиться на її користь, то суд доходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , 25 листопада 2022 року у період часу з 21 години по 23 годину є недоведеним.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З самого початку суд звертає увагу, що відповідно до п. 2.5 ПДР України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу відповідно до п. 1.10 ПДР України - водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що чинним законодавством заборона керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а також обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння покладається лише на осіб, які відповідно до чинного законодавства визнаються водієм транспортного засобу. Внаслідок цього до адміністративної відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду можуть бути притягнуті лише ті особи, які є водіями у розумінні чинного законодавства та здійснюють керування транспортними засобами.

Одночасно з цим суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять жодного доказу, на основі якого суд міг би встановити, що ОСОБА_1 є водієм у розумінні чинного законодавства, а також встановити, що він керував транспортним засобом. Отже, ані факт того, що ОСОБА_1 є водієм, ані факт того, що він керував автомобілем, не доведені особами, уповноваженими на збирання доказів в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не є водієм у розумінні чинного законодавства та не здійснював керування транспортним засобом, то відповідно до вищевикладених нормативних приписів на нього не поширюється обов`язок на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Внаслідок цього ОСОБА_1 не може нести відповідальність за порушення обов`язку, який відповідно до чинного законодавства на нього не покладається.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

При дослідженні останніх чотирьох відеозаписів («0000000__0029» тривалістю 15 хв. 00 сек., «0000000__0030» тривалістю 15 хв. 00 сек.; «0000000__0031» тривалістю 07 хв. 58 сек.; «0000000__0032» тривалістю 01 хв. 57 сек.), записаних у відповідні файли на CD-R диск, що доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с. 11), судом встановлено, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі - КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР. У зв`язку з цим працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 до вказаного медичного закладу.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 - у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Системний аналіз п. 12 Розділу ІІ Інструкції разом з положеннями п. 3-6 Розділу І вказаної Інструкції № 1452/735 дає можливість зробити висновок, що у разі встановлення працівниками поліції наявність у водія транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння, що передбачені п. 4 Розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише у спеціальному медичному закладі, якому надано право на проведення огляду водіїв на стан сп`яніння. У такому разі працівниками поліції не проводиться огляд водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, а складається направлення на медичний огляд у відповідності до якого працівники поліції доставляють водія до спеціального медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому відповідно до п. 7, 8, 10 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Отже, після доставлення водія, який має ознаки наркотичного сп`яніння, до спеціального медичного закладу уповноваженим лікарем забезпечується проведення лабораторного дослідження на виявлення та визначення наркотичного засобу, що здатне спричинити стан наркотичного сп`яніння. Проведення лабораторного дослідження забезпечується шляхом відібрання у водія, що був доставлений працівниками поліції, зразків біологічного середовища.

У п. 12, 13 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 зазначається, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Таким чином, за загальним правилом для проведення лабораторного дослідження на виявлення та визначення наркотичної речовини, що здатна спричинити стан сп`яніння у доставленого працівниками поліції водія, відбираються зразки біологічного середовища у вигляді слини, сечі, змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Лише у випадку неможливості відібрання вказаних зразків біологічного середовища, у водія відбираються зразки крові для проведення лабораторного дослідження.

При дослідженні відеозаписів, що містяться на CD-R диску, який додано до матеріалів справи (а.с. 11) судом встановлено, що ОСОБА_1 не тільки погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, але і був доставлений працівниками поліції до КНП «Вишгородська ЦРЛ» для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. У самому ж медичному закладі лікар-фельдшер дала ОСОБА_1 баночку для відбору зразку біологічного середовища у вигляді сечі, на що ОСОБА_1 повідомив про неможливість надання вказаних зразків у зв`язку з відсутністю природного бажання та через інші особисті причини, а саме - наявність травмування, що унеможливлює легке та безперешкодне виділення зразку біологічного середовища у вигляді сечі. У той же час, як вбачається з відеозапису працівників поліції, лікар-фельдшер жодним чином не відреагувала на зазначені обставини, вказавши лише про необхідність відібрання саме зразків сечі для проведення лабораторного аналізу.

Як вбачається з відеозапису працівників поліції, останні одразу повідомили ОСОБА_1 , що ненадання ним зразків біологічного середовища у вигляді сечі для проведення лабораторного дослідження, буде кваліфіковано ними як ухилення від проходження огляду, а відповідно як відмова від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 працівникам поліції також зазначив про неможливість надавання зразку біологічного середовища у вигляді сечі, на що працівники поліції також ніяк не відреагували.

На додаток до цього на відеозаписах зафіксовано, що протягом періоду часу з 23 години 25 листопада 2022 року по 00 год. 48 хв. 26 листопада 2022 року, працівники поліції разом з ОСОБА_1 очікували у приміщенні КНП «Вишгородська ЦРЛ» поки ОСОБА_1 надасть біологічний зразок природного середовища у вигляді сечі. Однак весь цей час ОСОБА_1 повідомляв про бажання пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, але неможливість надання вказаного зразку біологічного середовища, на що працівники поліції знову відреагували тільки кваліфікацією дій ОСОБА_1 як відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, стороною захисту було надано CD-R диск, на якому міститься файл з відеозаписом під назвою «VID_20221125_225924» та тривалістю 07 хв. 45 сек., який здійснювався на мобільний телефон ОСОБА_1 та на якому, серед іншого, зафіксовано волевиявлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Тобто, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово повідомив про бажання та необхідність пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Оцінюючи у сукупності обставини, що були встановлені вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а його неможливість надання зразків біологічного середовища у вигляді сечі було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Однак на переконання суду неможливість надання особою водія зразків біологічного середовища, що передбачені п. 12 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, коли останній висловив бажання пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, не може бути кваліфіковано як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки чинне законодавство передбачає альтернативність видів зразків біологічного середовища, які можуть бути взяті для проведення лабораторного дослідження, а також можливість відібрання зразків крові особи водія на випадок, коли інші зразки біологічного середовища неможливо відібрати.

Таким чином, неможливість особи водія надати конкретний зразок біологічного середовища для лабораторного дослідження, який не є єдиним та виключним предметом такого дослідження, не може кваліфікуватися як ухилення від проходження огляду, а відповідно як відмова від проходження такого огляду. У зазначеному випадку працівники спеціального медичного закладу, на яких поширюються вимоги щодо порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбачені Інструкцією № 1452/735, зобов`язані виконати зазначені вимоги та провести лабораторне дослідження на основі інших зразків біологічного середовища. Лише у випадку неможливості відібрання всіх передбачених законодавством зразків біологічного середовища з урахуванням супутньої поведінки водія, інших обставин працівники поліції мають достатні підстави для припущення того, що водій ухиляється від проходження огляду.

Натомість у даному випадку працівники КНП «Вишгородська ЦРЛ» у повному обсязі не виконали вимог Інструкції № 1452/735, зазначивши про виключну необхідність відібрання зразків сечі для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а працівники поліції розцінили неможливість надання ОСОБА_1 таких зразків, як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Таким чином у даному випадку було порушено порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі.

Відповідно до п. 22 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що особа не може нести відповідальність за порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння з боку працівників медичного закладу, внаслідок чого такі порушення призводять до юридичної констатації недійсності результатів самого огляду.

Зважаючи на те, що під час огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння останньому, у відповідності до вимог чинного законодавства, не було запропоновано надати інші зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження з огляду на неможливість надання ним лише одного з кількох альтернативно визначених зразків, а навпроти було розцінено це як відмову від проходження огляду за умови, коли ОСОБА_1 неодноразово зазначав про бажання пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, суд приходить до висновку, що факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння не тільки не є доведеним, але і не відповідає фактичним обставинам справи, наявним матеріалам справи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до презумпції невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, то суд доходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і його вина у вчиненні цього правопорушення, не доведені. Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відсутності у його діях ознак керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Внаслідок цього судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас