н/п 3/490/1673/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5628/22
П О С Т А Н О В А

01.03.2023р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є ФОП, згідно протоколу мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали адміністративного протоколу серії ААБ №201613 від 24.11.2022р., складеного у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу 24.11.2022р. близько 20:40 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Toyota Camry" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по вул. Колодязній в районі буд. №1, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, млявої мови. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у встановленому законом медичному закладі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Жодних заяв або клопотань від останнього на адресу суду не надходило. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З огляду на вказані обставини, та те що ОСОБА_1 отримав копію протоколу, був повідомлений про розгляд справи судом, що засвідчив особистим підписом. Таким чином ОСОБА_1 повинен був цікавитись ходом розгляду справу, об`єктивно мав для цього можливості, чим не скористався. За такого суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Адвокат Бараненко Д.В. пояснив, що матеріалами справи, зокрема відеозаписом з натільної камери поліцейського не підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до протоколів, приходжу до наступних висновків.

Так, Європейським судом з прав людини при доведенні обставин справи активно застосовується стандарт "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України», рішення від 18.06.2015 у справі «Ушаков проти України», п. 86 рішення від 11.07.2013 у справі «Вєрєнцов проти України»).

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною "поза розумним сумнівом", версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Зважаючи на сукупність встановлених доказів по справі, вбачається що при складенні матеріалів адміністративного протоколу серії ААБ №201613 від 24.11.2022р., складеного у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вимоги стандарту "поза розумним сумнівом" було дотримано, що знайшло свій прояв у наступному.

Так з матеріалів дослідженого відеозапису з натільної камери поліцейського, доданого до матеріалів справи, вбачається, що початок фіксації відбувається дійсно вже після того як т/з під керуванням ОСОБА_1 зупинено, а він перебуває біля нього та спілкується з працівниками поліції. При цьому у ОСОБА_1 вбачаються наявні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді порушення мови та координації рухів. Працівник поліції роз`яснює, що у зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота, є необхідність у проходження огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у встановленому законом медичному закладі. На пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 спочатку погоджується проїхати до медичного закладу, а в подальшому відмовляється від будь-якого огляду. Таким чином поліцейський пояснює, що відносно ОСОБА_1 буде складено протоколи за ч. 1 ст. 130 КУпАП та протокол за невиконання вимоги поліції про зупинку, яка полягає у тому що ОСОБА_1 незважаючи на увімкнені проблискові маяки синього та червоного кольорів в патрульному автомобілі, одразу не зупинився, а проїхав ще близько чотирьох кварталів у зв`язку з чим був зупинений шляхом блокування патрульним авто. В ході оглянутого відеозапису ОСОБА_1 не заперечує підозри працівників поліції щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння; не заперечує факту керування транспортним засобом; не заперечує проти пояснень працівників поліції про невиконання вимоги про зупинку (що додатково підтверджує факт керування автомобілем). Окрім того на місці зупинки присутній чоловік, який був пасажиром транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та який в ході відеофіксації також не висловлював жодних заперечень чи зауважень щодо дій працівників поліції. В подальшому згідно відеозапису відбувається складання матеріалів адміністративного протоколу, який ОСОБА_1 підписує без заперечень чи зауважень.

Таким чином з вказаного відеозапису підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, обставини виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та цілком законну вимогу працівників поліції щодо необхідності проходження огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння, від чого останній добровільно та усвідомлено відмовився.

Вказані обставини додатково знайшли своє підтвердження у інших письмових матеріалах справи: протоколі серії ААБ №201613 із викладеними відомостями якого ОСОБА_1 ознайомився, засвідчивши особистим підписом, надав пояснення, про те що їхав спокійно та не зрозумів, що співробітники поліції надавали йому вимогу про зупинку (з таких його пояснень зайвий раз підтверджується факт керування транспортним засобом); направленням водія ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота та млявої мови; матеріалах справи у сукупності.

Таким чином, надаючи оцінку наведеним вище доказам у справі, приходжу до висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем марки "Toyota Camry" реєстраційний номер НОМЕР_1 ; достатність підстав вважати про обґрунтованість підозр працівників поліції щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (проти чого останній не заперечував), а отже і законність їх вимог щодо необхідності проходження огляду на з`ясування такого стану, від чого ОСОБА_1 дійсно відмовився, за такого його дії вірно кваліфіковано як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При обранні виду адміністративного стягнення враховано характер вчиненого правопорушення, те що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на з`ясування такого стану; вбачається що вказані дії несли підвищену загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, за такого з метою попередження з боку останнього аналогічних порушень Правил дорожнього руху України, приходжу до висновку, що до нього необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в прибуток держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в прибуток держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Грошові кошти перерахувати до місцевого бюджету Центрального району на розрахунковий рахунок № UA0014001, Миколаївське ГУК/ Миколаївської обл./21081300 код отримувача 37992030, МФО: 899998.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Грошові кошти у розмірі 536,80 гривень в рахунок сплати судового збору перерахувати до УК у Центральний м. Миколаїв /Централ.р-н/22030101, на розрахунковий рахунок № UA0014483, код отримувача 37992030, банк Казначейство України (ЕАП), МФО 22030101.

Строк пред`явлення постанови суду до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.