Дата документу Справа № 336/4919/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/4919/22 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження №33/807/168/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Багаурі О.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Багаурі О.В. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2022 р. ( з урахуванням постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 листопада 2022 р. про виправлення описки), якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, проживає: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя суду першої інстанції встановив, що 14.09.2022 року о 17-16 год. ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Військбуд (гаражний кооператив «Авіатор» керував автомобілем «ВАЗ» у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Багаурі О.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що вважає незаконним судове рішення в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки згідно довідки наявної в матеріалах справи ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. Вказує, що постанову суду в частині винуватості ОСОБА_1 за ч.І ст. 130 КУпАП сторона захисту не оскаржує. Просить змінити постанову суду, виключити з мотивувальної та резолютивної частини застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Багаурі О.В., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Як вбачається з постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суддя не в повній мірі дослідив матеріали справи щодо ОСОБА_1 та не з`ясував чи видавалося йому посвідчення водія.

На думку апеляційного суду, твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія, а тому на нього не може бути накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, заслуговують на увагу.

Так, відповідно до пункту 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не містить альтернатив застосування адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 21 абз. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами є неможливим.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що на день складення протоколу про адміністративне правопорушення, 14 вересня 2022 року, ОСОБА_1 не мав посвідчення водія.

Так, згідно довідки відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Запорізькій області, яка міститься в матеріалах справи (а.с.7), ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, тому на переконання апеляційного суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП до нього не може застосуватися стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Таким чином, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддею не в повній мірі досліджено матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та порушено приписи ст.33 КУпАП і призначено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яка не отримувала такого права.

Отже, у даному випадку за встановлених обставин відсутності у ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, суд не мав призначати останньому додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Наведений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у судовому рішенні при розгляді кримінальної справи № 708/40/18, який враховується апеляційною інстанцією з огляду на ототожнення адміністративного переслідування із кримінальним, що відповідає позиціє Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні № 7460/03 від 15 травня 2008 року «Надточій проти України» відповідно до якого, судами при перегляді рішень у справах про адміністративне правопорушення може бути застосована аналогія права, найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального закону.

За таких обставин, постанову суду слід змінити, виключити з постанови посилання суду про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Багаурі О.В. задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 р. ( з урахуванням постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 р. про виправлення описки), якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Виключити з постанови посилання суду на накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник