Справа № 194/279/23
Номер провадження 3/194/139/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Павлоградський району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого прохідником в ШУ «Героїв Космосу» УПР-2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №524153 від 25.02.2023 року, складеного інспектором СРПП ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Васильєвим Д.С., ОСОБА_1 25.02.2023 року о 21-34 год., перебуваючи в буд. АДРЕСА_2 , порушував тишу, а саме гучно слухав музику, чим порушив спокій громадян та вимоги ст. 24 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, та повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 182 КУпАП.

ОСОБА_1 під час розгляду справи свою вину, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 182 КУпАП не визнав, та зазначив, що 25.02.2023 року о 21-34 год. за місцем свого проживання він слухав музику не гучно.

Заслухавши особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, допитавши потерпілого, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У статті 251 КУпАП перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 2 ст. 182 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Норма ст.182 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед елементів суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила, якого не дотрималась особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» у нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об`єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 , пояснив, що 25.02.2023 року о 21-34 год. ОСОБА_1 гучно слухав музику у себе в квартирі.

Згідно постанови ГАБІ №052478 від 01.01.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Працівником поліції під час складання протоколу зазначено про те, що ОСОБА_1 слухав музику 25.02.2023 року о 21-34 год., однак ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачає заборону із двадцять другої до восьмої години гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою. Тобто ОСОБА_1 слухав музику у дозволений законом час.

В той же час, ч. 2 ст. 24 вищезгаданого закону, передбачає, що шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Тобто, відповідальність виникає у разі перевищення рівнів шуму, встановлених санітарними нормами.

Державні санітарні норми допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови визначено наказом Міністерства охорони здоров`я України №463 від 22.02.2019. Вказаними санітарними нормами встановлено допустимі рівні шуму в залежності від призначення приміщень і території з урахуванням часу доби, рівня звуку (дБА), критеріїв шуму NC.

Встановлення, доведення і підтвердження відповідними документами факту перевищення допустимого рівня шуму є обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності за статтею 182 КУпАП, проте доказів на підтвердження перевищення рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби ОСОБА_1 до протоколу серії ВАВ №524153 від 25.02.2023 року не долучено.

ОСОБА_1 в своїх поясненнях не визнає вину та заперечує усі факти вказані в заяві ОСОБА_2 .

Так, до суду не надано жодних доказів на підтвердження адміністративного правопорушення, крім заяви та пояснень потерпілого. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, відсутні їх пояснення. Ані в протоколі, ані в якості доданих до нього матеріалів, суду не надано жодних неспростовних, належних та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презум пцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в порушення вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 182 КУпАП, а тому пояснення ОСОБА_1 матеріалами справи не спростовані.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах складу адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівним, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.182 КУпАП.

В зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст. ст.9, 130, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.182 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.182 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Корягін