22.03.2023 Справа № 756/3608/23
Номер справи 756/3608/23
Номер провадження 3/756/2419/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 березня 2023 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Діденко Є.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , посвідчення офіцера НОМЕР_2 виданий Національною академією сухопутних військ, від 01.04.2022 року,

за ч.3 ст. 172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2023, близько 20:30 год. ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, перебуваючи на території тимчасового розміщення підрозділу військової частини (в зоні її діяльності), під час виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду (воєнного стану), знаходився у стані алкогольного сп`яніння. За згодою військовослужбовця ОСОБА_1 було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Алконт-М прилад №00258 (тест №3038 від 20.03.2023, 21:46), результат огляду склав 2,14‰.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 17220 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість визнав повністю, вибачився та щиро покаявся, повністю підтвердив зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини. Обіцяв в подальшому не вчиняти даного роду адміністративні правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення КИІ №333, у якому зафіксовані обставини правопорушення; даними, що містяться в роздруківці результату тесту за допомогою засобу Алконт-МТМ прилад №00258 (тест №3038 від 20.03.2023, 21:46); рапортом командира 50 запасної роти військової частини майора ОСОБА_2 та іншими матеріалами.

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд кваліфікує за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, як «поява військовослужбовця на території військової частини в алкогольному стані в умовах особливого періоду», що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Обставиною яка пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання суддею не встановлено.

Відповідно ст. 23, 33 КУпАП, з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень на правопорушницю слід накласти стягнення у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, встановленому санкцією статті.

Вирішуючи цю справу, відповідно до цього принципу, суд враховує, що згідно з ч.1 ст. 33 чинного КУпАП «стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України», тобто цей нормативно-правовий акт не містить положень, які б дозволяли суду призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено відповідною статтею Кодексу. За цих обставин, з першого погляду, суд мав би накласти на правопорушника адміністративне стягнення виключно у вигляді та в розмірі, які передбачені санкцією відповідної статті КУпАП, не дивлячись на явно несправедливий і надмірний характер такого покарання.

Відповідно до ст. 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання скоєнню правопорушень.

Неодноразово Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях проти України поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального обвинувачення, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Враховуючи зазначене вище, суд не вбачає підстав для призначення адміністративного стягнення у виді штрафу зазначеного в санкції статті, так як сплата штрафу та судового збору є великою сумою для цієї особи, враховуючи вчинення ним правопорушення вперше, а також те, що ОСОБА_1 виконує обов`язок із захисту суверенітету і територіальної цілісності України від збройної агресії росії.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті 172-20 ч. 3 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини, враховую характер вчиненого правопорушення, особу винного, матеріальне становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, також приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 повністю визнає свою провину у скоєному правопорушенні, щиро розкаюється у скоєному. Приймаючи до уваги, що правопорушення вчинене під впливом при збігу тяжких сімейних обставин, вважаю, що йому слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі нижчому нижчої межі, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та призначити йому стягнення за цим Законом у вигляді двохсот п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп., в дохід держави на рахунок UA 0026006 (одержувач: ГУК у м. Києві, код 37993783, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень, на рахунок UA 0026006 (ГУК у м. Києві/м.Київ/22030101, код класифікації доходів бюджету 22030101, , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Є.В. Діденко