Справа № 369/8010/22
Провадження № 3/369/126/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.02.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, за участю захисника Горянської К. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 318714, 13 серпня 2022 року водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Benz 220», днз НОМЕР_2 , вул. Київська, 5 в м. Вишневе Бучанського району Київської області, з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , під відеозапис на нагрудну камеру патрульного.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, не визнав та пояснив, що того дня не керував транспортним засобом «Mercedes Benz 220», днз НОМЕР_2 , вул. Київська, 5 в м. Вишневе Бучанського району Київської області, а знаходився у ньому в якості пасажира. Автомобілем керував його товариш ОСОБА_4 та під час руху, на світлофорі автомобіль зламався і ОСОБА_4 пішов до магазину, щоб купити необхідні запчастини, а він лишився біля автомобіля. В цей час до нього під`їхали працівники поліції та стали пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився та пояснив, що не є водієм транспортного засобу, а лише його власником, однак працівники поліції його пояснення не взяли до уваги та склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього. Винуватим себе не вважає та просить суд провадження у справі щодо нього закрити. Стверджує, що свідків на місці події не було, згодом під`їхали невідомі йому службові особи, які підписали протокол про адміністративне правопорушення та поїхали. Вважає дії працівників поліції незаконними та упередженими, у зв`язку з чим ним було подано скаргу на дії працівників патрульної поліції.

Захисник Горянська К. І. в інтересах ОСОБА_1 просила суд провадження у справі щодо її довірителя закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дане клопотання мотивувала тим, що її довіритель того дня не був водієм та не керував транспортним засобом «Mercedes Benz 220», днз НОМЕР_2 , ним керував його товариш ОСОБА_4 , який особисто це може підтвердити. Автомобіль був зламаний та стояв на узбіччі. Крім того, з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що автомобіль «Mercedes Benz 220», днз НОМЕР_2 , стоїть на узбіччі, а ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля, тобто з нього не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинення патрульними. Поряд з цим, з відео також вбачається, що свідками залучені службові особи ГФ СП «Дельта» в неупередженості яких у сторони захисту є сумніви. У зв`язку з чим, захисник просила суд викликати та допитати свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Клопотання захисника Горянської К. І. про виклик та допит свідків судом задоволено у повному обсязі.

Допитаний у судовому у засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що того дня автомобілем «Mercedes Benz 220», днз НОМЕР_2 , керував саме він, однак на під`їзді до світлофору автомобіль зламався, у нього перегоріли запобіжники і він не заводився, тому ОСОБА_4 лишив ОСОБА_1 біля автомобіля, а сам пішов до магазину за новими запчастинами. Повернувшись до авто побачив, як з ОСОБА_1 спілкуються працівники поліції та складають відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, не його твердження, що саме він був водієм автомобіля не реагують.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на численні виклики до суду не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.

У зв`язку з чим, захисник Горянська К. І. просила суд визнати письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недопустимими доказами у справі, оскільки має сумніви в їх неупередженості та з огляду на те, що вони особисто не з`явилися до суду та не надали своїх пояснень. Крім цього, надала до суду медичну довідку № 267/22 від 13 серпня 2022 року, згідно з якою у ОСОБА_1 за результатами лабораторних досліджень наркотичних речовин не виявлено, копію скарги на дії працівників патрульної поліції та протокол фіксування телефонних дзвінків, щодо вживання заходів для виклику та відібрання пояснень у свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Просила суд провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 та доводи захисника Горянської К. І., дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, клопотання захисника, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за такі порушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, складає одне з вказаних вище альтернативних діянь, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Крім того, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено у ст. 266 КУпАП та в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція №1452/735), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція № 1395).

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_1 за порушення п. 2.5 ПДР, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що зниж ують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, в матеріалах справи № 369/8010/22, відсутні докази на підтвердження обставин, які вказують про керування ОСОБА_1 автомобілем «Mercedes Benz 220», днз НОМЕР_2 , 13 серпня 2022 року о 19:35 год., вул. Київська, 5 в м. Вишневе Бучанського району Київської області.

Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що автомобіль «Mercedes Benz 220», днз НОМЕР_2 , стоїть припаркований на узбіччі з вимкненим двигуном. При цьому, факт керування транспортним засобом, відповідно руху та його зупинки працівниками поліції на відеозаписі не зафіксовано.

Крім того, при дослідженні наявних доказів у справі судом встановлено, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є службовими особами, патрульними ГФСП «ДЕЛЬТА», що ставить під сумнів їх неупередженість, при наданні своїх пояснень та дає підстави суду погодитися з доводами захисника Горянської К. І. та визнати їх недопустимими доказами у справі і не брати їх до уваги при ухваленні рішення.

Поряд з цим, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив, що того дня саме він був водієм автомобіля «Mercedes Benz 220», днз НОМЕР_2 , який під час руху зламався та ним був припаркований на узбіччі, підстав не брати його пояснення до уваги у суду немає.

При цьому, суд не вважає, що наявний у матеріалах справи акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу «Mercedes Benz 220», днз НОМЕР_2 , в даній конкретній справі підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Звідси, дії ОСОБА_1 не охоплюються об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідно виключає склад цього адміністративного правопорушення та дає підстави для закриття справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України.

У зв`язку з чим, інші доводи захисника суд не бере до уваги.

За таких обставин, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Горянської К. І., дослідивши наявні у суду матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання захисника Горянської К. І., підлягає задоволенню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки, відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

З огляду на положення ст. 7 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Суд зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище дає суду обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке ставлять у вину ОСОБА_1 оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 130 ч. 2, 245, 247, 251, 252, 266, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 318714 від 13 серпня 2022 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак