Справа №583/1458/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Соколова Н. О.
Номер провадження 33/816/233/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за клопотанням захисника Собини П.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 грн. 20 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 19 листопада 2022 року о 22 год. 15 хв. в м. Охтирка по вул. Пушкіна, 90 керував транспортним засобом ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Собина П.М. звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.

В обґрунтування поважності пропущеного строку, захисник посилається на те, що апеляційна скарга ним була подана до Сумського апеляційного суду 18 січня 2023 року, однак, у зв`язку з відсутністю належного освітлення та електропостачання, ним помилково не було направлено її прохальну частину, у зв`язку з чим апеляційним судом 27 січня 2023 року було прийнято постанову про її повернення, що не позбавляє права повторного звернення.

Крім того, захисник вказує, що ОСОБА_1 не був присутнім при прийнятті оскаржуваної постанови, про її зміст дізнався лише тоді, коли він (захисник) 09 січня 2023 року ознайомився з матеріалами справи.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року, постановити нову, якою провадження у даній справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що в оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час місце слухання справи повідомлений, однак, таке твердження є неправдивим, оскільки останній перебуває на військовій службі, в м. Охтирка не був протягом тривалого часу та не міг отримати повістку, а рекомендований лист був отриманий його бабусею ОСОБА_1 , яка навіть не відкрила його у зв`язку з тим, що він був адресований ОСОБА_1 . Крім того, судді було відомо, що ОСОБА_1 не отримував протокол, тому йому не було відомо про дату судового засідання, яка була зазначена у протоколі, а тому, розгляд справи було проведено без належного повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Також, апелянт вказує, що суддею не було надано належної оцінки тому, що у протоколі серії ААБ №177400 зазначено час його складення 23 год. 00 хв., він не містить інформацію про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, який буксирував інший автомобіль та швидкість руху була близько 30 км за годину, дані особи, яка здійснювала буксирування, хоча вказана особа є безпосереднім свідком стану, в якому перебував ОСОБА_1 , а інші свідки у справі відсутні, які б підтвердили законність вимоги поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, тобто, відсутні свідки, які б підтвердили б наявність різкого характерного запаху з порожнини рота ОСОБА_1 . Всі інші ознаки сп`яніння, на які посилався поліцейський не являються беззаперечними, оскільки ОСОБА_1 їхав з передової лінії та мав характерні запахи тривалий чає немитої особи, а мова та рухи ОСОБА_1 вказували на виснаженість та втому, а не наявність алкогольного сп`яніння в останнього.

Крім того, як вказує апелянт, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився після виявлення у нього явних ознак алкогольного сп`яніння пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, однак, поза увагою судді залишилось те, що жоден із присутніх осіб не повідомляли, що вони чують характерний запах алкоголю від ОСОБА_1 та жоден із присутніх осіб не був внесений до протоколу в якості свідка.

Також, апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі, проте, такі твердження повністю спростовуються наявним у справі відеозаписом, на якому зафіксовано позицію останнього з цього приводу, він повідомив, що має бажання пройти огляд в медичному закладі. Після такого повідомлення, поліцейський ОСОБА_2 повинен був скласти направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, однак, цього не було зроблено, при цьому поліцейський дійшов висновку, що відмова ОСОБА_1 їхати до медичного закладу в службовому автомобілі поліцейських являється відмовою від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Після отримання направлення, ОСОБА_1 міг пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі за присутності поліцейського, доїхавши до медичного закладу на автомобілі свого знайомого, який здійснював буксирування його автомобіля.

Крім того, о 23 год. 00 хв. поліцейським Гришко Б.Г. вже було складено протокол, що підтверджується його змістом, разом з тим, у протоколі вказано, що до нього додається направлення, що само собою передбачає, що направлення повинно було вже бути складеним до виготовлення протоколу. Однак, відповідно до інформації «Свойства», час складення направлення становить 23 год. 25 хв., тобто, направлення до медичного закладу було складено вже після складення протоколу та після того, як поліцейські поїхали з місця зупинки транспортного засобу, тобто, значно пізніше складення самого протоколу серії ААБ №177400, на що суддя уваги не звернув.

Також, апелянт посилається на те, що суддя не надав оцінки тому, що відео відсутній запис складення як протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , так і направлення на медичний огляд, тобто, вказаний відеоматеріал є частково недопустимими, оскільки відеозйомка здійснювалася на телефон невідомої особи, на відео чути голоси, але невідомо хто здійснює розмову та невідомо час її здійснення. Крім того, ОСОБА_1 не були роз`ясненні права, передбачені ст.268 КУпАП, поліцейський лише послався на ст.63 Конституції України, з відеозапису вбачається, що останній мав бажання викликати адвоката, але військовий, який представився зам. начальника Охтирського ВСП, в грубій формі сказав, що він, офіцер уже прибув, і кому ще збирається телефонувати ОСОБА_1 , тобто, фактично, ОСОБА_1 заборонили телефонувати адвокатові. Також, поза увагою судді залишилось те, що з відеозапису вбачається, що поліцейський ОСОБА_2 на вимогу ОСОБА_1 , не надав для огляду власне посвідчення, яке підтверджує його право вимагати документи у ОСОБА_1 , а лише в усній формі повторював своє прізвище, та кричав, що він «тут закон».

На думку апелянта, усі вищезазначені обставини свідчать про допущення працівниками поліції порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103 (з наступними змінами) та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (із наступними змінами).

Таким чином, посилаючись на практику ЄСПЛ, апелянт вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення «поза розумним сумнівом» не доведена, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасування, а дане провадження закриттю.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду її учасники були повідомлені належним чином у передбачений законом спосіб, однак, в судове засідання не з`явились, причини такої неявки суду не повідомили.

При вирішенні питання можливості розгляду вказаної справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Собини П.М., апеляційний суд враховує наступне.

У провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з січня 2023 року.

Тривалий її не розгляд пов`язаний з тим, що на задоволення клопотань захисника Собини П.М. судові засідання неодноразово відкладались, у зв`язку з неможливістю, як вказував останній, приймати участь у розгляді справи, що був призначений на 24 лютого 2023 року та на 23 березня 2023 року, тобто, апеляційним судом було вжито заходів для забезпечення права учасників вказаної справи на справедливий суд.

Проте, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України», та «Трух проти України»).

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, і з врахуванням ситуації, що склалась у державі, може бути відсутній за місцем свого проживання, у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків, проте, за наявності у нього захисника адвоката Собини П.М., який діє виключного в його інтересах та є апелянтом у даному провадженні, та який, будучи повідомленим належним чином про призначення справи до розгляду, не з`являється у судові засідання, а лише направляє клопотання про їх відкладення.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для подальшого її відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником Собиною П.М. апеляційної скарги на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року, у відсутність апелянта, і у даному випадку його права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Що стосується клопотання захисника Собини П.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, то з врахуванням вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, вказане клопотання підлягає до задоволення, оскільки причини, зазначені останнім в обґрунтування пропуску строку, апеляційний суд визнає поважними.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої захисником Собиною П.М. апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 177400 від 19 листопада 2022 року, який в повному обсязі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 19 листопада 2023 року, з якого вбачається, що такий огляд проведено не було у зв`язку з відмовою останнього під його проходження та відеозаписом, який було долучено працівниками поліції до протоколу.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і ставити під сумнів їх належність та допустимість у апеляційного суду підстави відсутні.

При цьому, посилання захисника на те, що в судовому засіданні, в якому було прийнято оскаржуване рішення ОСОБА_1 присутнім не був, і суддя дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи за його відсутності, з зазначенням того, що останній належним чином повідомлення про час, день та місце розгляду справи, що є неправдивим, то в даному випадку апеляційний суд не вбачає підстав для висновку, що суддею були допущені істотні порушення вимог закону.

Дійсно, в матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що свідчить про те, що він міг бути відсутнім за місцем свого мешкання, проте, в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, адресоване ОСОБА_1 з відміткою про його отримання, а відомостей про те, що замість нього це повідомлення отримала його бабуся, яка поставила свій підпис, на що посилається апелянт, вказаний доказ не містить і суду ці обставини не могли бути відомі.

Що стосується доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить інформації про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, який буксирував інший автомобіль та швидкість руху якого була близько 30 км за годину, то вказані обставини не свідчать про невідповідність вказаного протоколу передбаченим законом вимогам та не спростовують факту того, що останній керував джерелом підвищеної небезпеки, і щодо якого у працівників поліції виникла підозра, що він, при цьому, перебував у стані сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що безпосередній свідок того, в якому стані перебував ОСОБА_1 допитаний не був, а інші свідки, які б підтвердили законність вимоги поліцейського до останнього пройти огляд на стан сп`яніння, у справі відсутні, то вони не заслуговують на увагу, враховуючи, що в даному випадку працівниками поліції були застосовані технічні засоби відеозапису, на якому зафіксовані усі події з самого початку.

Вказаним відеозаписом, який було враховано суддею як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та який був досліджений і апеляційним судом при підготовці даної справи до розгляду, підтверджується те, що саме на законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_1 відповів відмовою. При цьому, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він є військовослужбовцем, зазначав, що з працівниками поліції він навіть розмовляти не бажає, оскільки є військовослужбовцем і буде розмовляти лише з представниками ВСП, які, на таку вимогу, і були викликані поліцейськими на місце. Крім того, за зовнішніми ознаками ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, і коли він відмовився пройти огляд на визначення такого стану на місці зупинки, йому було запропоновано пройти такий огляд у лікарні, на що останній погодився, з зазначенням того, що висновок буде на його користь, оскільки у лікарні працює його мати, однак, у подальшому, від огляду у медичному закладі, також, відмовився.

Що стосується доводів апелянта про те, що вказаний відеоматеріал є частково недопустимими, оскільки відеозйомка здійснювалася на телефон невідомої особи, то вони не заслуговують на увагу та є безпідставними, оскільки доказів на підтвердження того, що таке відео було здійснено не працівниками поліції, не надано, а враховуючи положення ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати, окрім іншого, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Оскільки телефон має функцію фото- та відео-, вважати, що такий пристрій не відноситься до передбачених вказаною статтею засобів, підстави відсутні. Крім того, на відеозаписі, який здійснювався на телефон, були зафіксовані обставини не відносно будь-якої іншої особи, а саме відносно ОСОБА_1 , які стали підставою для складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, що під сумнів захисником в апеляційній скарзі не ставиться.

Усі інші доводи, на які посилається апелянт, також не спростовують правильність висновків судді щодо винуватості ОСОБА_1 , і жодних порушень з боку працівників поліції, апеляційним судом не встановлено, а посилання на те, що останньому не були роз`ясненні його права, що військовий, який представився зам. начальника Охтирського ВСП, у грубій формі фактично заборонив йому телефонувати адвокатові, а поліцейський Гришко Б.Г не надав для огляду власне посвідчення, а лише в усній формі повторював своє прізвище, та кричав, що він «тут закон», обумовлені зухвалою поведінкою самого ОСОБА_1 , що вбачається з відеозапису.

Крім того, вважаючи, що у такий спосіб працівниками поліції було порушено права ОСОБА_1 , останній не був позбавлений можливості зафіксувати ці обставини шляхом складання заперечень у протоколі, однак, таких даних протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно нього, не містить і від його підпису та надання пояснень він взагалі відмовився.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що факт відмови ОСОБА_1 , як водія, пройти, відповідно до визначеного порядку, огляд на стан сп`яніння, було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що просить захисник в апеляційній скарзі, під час її апеляційного перегляду, не встановлено.

За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Собині П.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року.

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Собини П.М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.