ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/1083/22Головуючий у 1-й інстанції Сіянко В.М.
Провадження № 33/817/116/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.3 ст. 126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП і обрано йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Як визнав суд, 23 листопада 2022 року о 9:30 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами, яке встановлено Підволочиським відділом ДВС від 08.08.2020 року.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2023 року та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що на момент складення протоколу від 23.11.2022 року не був повідомлений про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Зазначає, що про постанову державного виконавця про обмеження у праві керування транспортним засобом за несплату аліментів йому відомо не було, про її існування останній дізнався від працівників поліції.

Вказує, що вищезазначену постанову вручено 16.01.2020 не йому особисто, а за даними рекомендованого повідомлення уповноваженій особі по АДРЕСА_1 , що не є його місцем реєстрації чи проживання.

Просить звернути увагу на те, що до матеріалів апеляційної скарги ним долучено копію постанови державного виконавця Стойловської О.В. серії ВП № 60643223 від 20.12.2022 року, згідно якої, було скасовано заходи примусового виконання та скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлене постановою головного державного виконавця Підволочиського РВ ДВС від 08.01.2020 серії ВП № 60643223.

Апелянт зазначає, що на момент настання події, яка мала місце 23 листопада 2022 р., у останнього була відсутня заборгованість по сплаті аліментів, про що свідчить долучена до матеріалів апеляційної скарги квитанція.

В судове засідання апеляційної інстанції апелянт не з`явився, однак направив до суду письмову заяву, відповідно до якої просить розглядати подану ним апеляційну скаргу без його участі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність встановлена за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи зі змісту та юридичного аналізу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, вчинення такого правопорушення передбачає умисну форму вини.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте, під час апеляційного розгляду встановлено, що в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №162251 від 23 листопада 2022 р., постановою головного державного виконавця Підволочиського РВДВС від 08.01.2020 ВП №60643223 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, місцевим судом не враховано, що жоден з вищенаведених документів не містить відомостей про ознайомлення ОСОБА_1 із встановленням йому тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя апеляційного суду погоджується із доводами апелянта в частині того, що ОСОБА_1 не був повідомлений про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами належним чином.

Так, з копії рекомендованого повідомлення вбачається, що копія постанови надсилалась за адресою АДРЕСА_1 , що не відповідає місцю реєстрації ОСОБА_1 , оскільки згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 14 серпня 2019 р., виданої Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Крім цього, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію постанови отримала уповноважена особа, а не ОСОБА_1 особисто, про що б свідчив його підпис у відповідній графі.

Також, згідно із даними про відстеження поштових відправлень за трек-номером, який міститься на рекомендованому повідомлені: 095, на офіційному сайті Укрпошта на даний час відсутня інформацію щодо даного повідомлення, тому що такий трек-номер не зареєстрований в системі.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про доведення до його відома постанови державного виконавця від 08.01.2020 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, що є обов`язковою умовою для притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за вищевказаною правовою нормою.

Окрім того, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами було скасовано у зв`язку з погашенням заборгованості боржником, про що свідчить постанова заступника начальника відділу Підволочиського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Стойловської О.В. від 20.12.2022 року.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07 листопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

За таких обставин вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) місяці скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя