Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/471/23
Провадження № 3/499/403/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 травня 2023 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши матеріали об`єднаної справи, які надійшли від ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушень, передбачених ч.6 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні було встановлено, що 24.05.2023 року о 19:50 год. в с. Великий Буялик по вул. Преображенській Березівського району Одеської області ОСОБА_1 керував мопедом Сузукі Летс без номерного знаку, який був не зареєстрований у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.30.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.6 ст.121 КУпАП.

Також, у судовому засіданні було встановлено, що 24.05.2023 року о 19:50 год. в с. Великий Буялик по вул. Преображенській Березівського району Одеської області ОСОБА_1 керував мопедом Сузукі Летс без номерного знаку, без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 у присутності свого законного представника провину визнав в повному обсязі, щиро розкаювався, зобов`язався в подальшому такого не вчиняти.

Дослідивши матеріали справи, суддею було встановлене наступне.

Статтею 1 КУпАП визначені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі це є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності та запобігання правопорушенням.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.1.10. ПДР України: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно з пунктом 2.1 розділу 2 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

За приписами п. 2.4.а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.

Відповідно до пункту 2.9 розділу 2 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку.

Відповідно до п.30.1 ПДР власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Згідно абзацу 2 пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів № 511 від 20.05.2009 затверджено нову редакцію Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993, та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, зокрема, мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно з Законом України від 17.11.2008 №586-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху" з 1 січня 2010 року передбачена обов`язкова реєстрація мопедів.

Таким чином, з 01.01.2010 в Україні встановлена реєстрація мопедів як транспортних засобів та отримання посвідчення водія на їх керування, незалежно від їх користування чи на вулично-дорожній, чи на автомобільній дорозі державного значення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові у справі 310/4817/17 (2-а/310/156/17) від 27.12.2019.

Крім того, відповідно до п.2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій: зокрема, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п.2 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 , особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно п.3 Положення керувати мопедами, моторолерами та іншими двоколісними (триколісними) транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1.

З огляду на вищенаведене, ОСОБА_1 для керування транспортним засобом -мопедом, зобов`язаний мати посвідчення водія категорії «А1».

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126 та ч.6 ст.121 КУпАП підтверджується: протоколами про адміністративне правопорушення, в яких розкрито суть правопорушення, зазначено вимоги, які порушила особа, особистими поясненнями ОСОБА_1 та його законного представника, довідкою про неотримання ОСОБА_1 посвідчення водія та іншими матеріалами справи.

Підстав не приймати до уваги даних письмових доказів у суду не має, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, які є у справі.

Оцінивши наведені докази, суд вважає вину ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні повністю доведеною, в його діях є склад правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП, так як він порушив вимоги п.2.1а та п.30.1 ПДР, а саме керував незареєстрованим транспортним засобом без полісу страхування та посвідчення водія.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст.13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

При накладенні адміністративного стягнення і його розміру, суд враховує особу правопорушника, а також обставини, що пом`якшують відповідальність та її обтяжують.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення особою також не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, неповнолітній вік особи суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП вбачається, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 грн. 80 коп. .

Керуючись ст.ст. 34, 35, 40-1, 121, 126, 245, 280, 283-284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушень, передбачених ч.6 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 536,80 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Іванівський районний суд одеської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ