Справа № 734/1915/22
Провадження № 3/369/982/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.02.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, за участю захисника Радкевича С. О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Козелецького районного суду Чернігівської області за підсудністю, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Відповідно до протоколу паро адміністративне правопорушення серії ААД № 050329, 09 вересня 2022 року о 20:30 год., водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Volkswagen Touran», днз НОМЕР_1 , по вул. Перемоги, 2 в с. Озерне Чернігівського району Чернігівської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , проводився у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу, зі згоди водія, за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», за результатами якого станом на 20:40 год. 09 вересня 2022 року в повітрі, видихнутому водієм ОСОБА_1 , зафіксовано 1.46 проміле етилового спирту.

Своїми діями водій ОСОБА_1 , порушив вимоги пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у порушенні вимог пп. «а» п. 2.9 ПДР України не визнав.

Захисник Радкевич С. О. в інтересах ОСОБА_1 просив суд провадження у справі щодо його довірителя закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дане клопотання мотивував тим, що викладена у протоколі суть правопорушення є неконкретизованою та нечіткою, і не відповідає пункту правил дорожнього руху, порушення, яких ставлять у вину ОСОБА_1 , відповідно і диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з чим, справу № 734/1915/22, постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2022 року було повернуто до ВП № 1 Чернігівського РУП ГУНП у Чернігівській області, для доопрацювання, однак внесення змін у протокол про адміністративне правопорушення не передбачено, тому у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення. За таких обставин вважає, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Вислухавши пояснення водія ОСОБА_1 , клопотання захисника Радкевич С. О. вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування результатів проходження огляду водієм на стан сп`яніння та складенні протоколу про адміністративне правопорушення, визначених у ст. 256, 266 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Протоколом про адміністративне правопорушення фіксуються обставини вчиненого правопорушення, він є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 050329, 09 вересня 2022 року о 20:30 год., водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Volkswagen Touran», днз НОМЕР_1 , по вул. Перемоги, 2 в с. Озерне Чернігівського району Чернігівської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , проводився у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу, зі згоди водія, за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», за результатами якого станом на 20:40 год. 09 вересня 2022 року в повітрі, видихнутому водієм ОСОБА_1 , зафіксовано 1.46 проміле етилового спирту, чим порушив вимоги «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, пунктом 2.9 «а» передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за такі порушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, складає одне з вказаних вище альтернативних діянь.

Однак в порушення вищевказаних вимог у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 050329 від 09 вересня 2022 року нечітко та не конкретизовано вказано формулювання суті правопорушення, яке ставлять у вину ОСОБА_1 та яке не відповідає вимогам пункту ПДР України, у порушенні якого обвинувачується ОСОБА_1 . Тобто, зазначена в адміністративному протоколі по цій справі об`єктивна сторона правопорушення, не підпадає під ознаки пункту порушення ПДР України, що вказаний в цьому протоколі.

Так судом встановлено, що постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2022 року, справу № 734/1915/22 було повернуто до ВП № 1 Чернігівського РУП ГУНП у Чернігівській області, для доопрацювання, з цих же підстав.

Та на виконання вимог вищевказаної постанови у рапорті інспектора СРПП ВП № 1 Чернігівського РУП ГУНП у Чернігівській області, вказано, що під час складення протоколу було допущено орографічну помилку, а саме в графі «Суть адміністративного правопорушення» вказано, що водій перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, та вірним слід вважать, що водій знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд не вважає дану помилку орфографічною та зауважує, що п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції містять пряму заборону внесення відомостей чи змін у протокол про адміністративне правопорушення після підписання його особою, стосовно якої його складено.

У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості з`ясувати обставини, які не зазначені в цьому протоколі, та не має права редагувати фабулу адміністративного правопорушення і самостійно відшукувати докази на користь звинувачення.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою суд позбавлений права самостійно змінювати кваліфікацію вчиненого чи змінювати фабулу викладеного правопорушення, що узгоджується із рішенням від 30 травня 2013 року, заява №36673/04 у справі «Малофєєва проти Росії», де ЄСПЛ констатував, що у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

Отже, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

За таких обставин, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника Радкевича С. О., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що усне клопотання захисника Радкевича С. О. є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

З огляду на положення ст. 7 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Суд зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

З урахуванням вище наведених обставин суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 не охоплюються об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що ставлять у вину останньому.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище дає суду обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке ставлять у вину ОСОБА_1 , оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.7, 9, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280, 283, 284, 294, 299, 300 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 050329 від 09 вересня 2022 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак