Справа № 643/807/23
Провадження № 3/643/818/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними

21.01.2023 о 00-10 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexus RX 330», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Дружби Народів, 218 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», ОСОБА_1 відмовився.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Позиція учасників справи

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лиска П.О. у судовому засіданні 09.05.2023 зазначили на повному визнанні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного вище правопорушення та його щирому розкаянні. Захисник надав суду письмові пояснення аналогічного змісту. ОСОБА_1 при цьому пояснив, що під час вказаних вище подій їхав за ліками для дитини.

Прокурор у судове засідання 09.05.2023 не з`явився, викликався до суду належним чином.

Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення прокурора про дату і місце розгляду справи та реалізації його права приймати участь у розгляді справи в суді.

Оскільки, виходячи з положень ст. 250 КУпАП, участь прокурора в даній категорії справ не є обов`язковою, у суду відсутні процесуальні механізми зобов`язувати прокурора брати участь у розгляді справи та відкладати судове засідання у зв`язку з його неявкою.

Ураховуючи наведене та обов`язок суду розглянути справу про адміністративне правопорушення протягом встановлених законодавством строків, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для розгляду справи за відсутності прокурора.

Застосовне законодавство

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Крім пояснень ОСОБА_1 , його вина у вчиненні правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287043 від 21.01.2023, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними рапорту співробітника поліції, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними відеозапису.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище правопорушення та факт порушення ним вимог п. 2.5 ПДР.

Накладення стягнення

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, є щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Згідно довідки, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лиска П.О. у судовому засіданні просив не застосовувати щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Надав суду письмові пояснення, в яких висловив аналогічне клопотання.

В обґрунтування клопотання захисником зазначено, що ОСОБА_1 має дружину, яка не працює, та двох неповнолітніх дітей. Позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами призведе до дуже тяжких наслідків та поставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище, оскільки сфера його діяльності, отримання прибутку безпосередньо перебуває у взаємозв`язку з необхідністю керування транспортними засобами. В сім`ї працює виключно ОСОБА_1 , який одноособово забезпечує дружину та двох неповнолітніх дітей. Ураховуючи наведене, в разі позбавлення його права керування транспортними засобами, ОСОБА_1 лишиться єдиного джерела заробітку для нього та його сім`ї, не зможе забезпечувати нормальні умови проживання родини. Крім того, ОСОБА_1 активно надає допомогу військовим, у зв`язку з чим позбавлення його права керування транспортними засобами фактично унеможливить виконання ним суспільно корисної (волонтерської) роботи.

На підтвердження вказаних доводів суду надані лист подяки від 26.03.2023, підписаний командиром військової частини НОМЕР_2 , згідно якого командування вказаної військової частини висловлює щиру подяку ОСОБА_1 за надану допомогу, а також копії свідоцтва про шлюб та свідоцтв про народження, згідно яких ОСОБА_1 перебуває у шлюбі та має двох малолітніх дітей, 2015 та 2020 року народження.

Ураховуючи наведене та посилаючись на наявність у суду дискреційних повноважень, принцип індивідуалізації відповідальності, практику Європейського суду з прав людини, кримінальний по суті характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення (виходячи із автономного тлумачення вказаного терміну ЄСПЛ), захисник просив не застосовувати до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, обмежившись накладення штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позицію захисника. Зазначив, що у зв`язку із волонтерською діяльністю їздить до м. Ізюм, Куп`янськ. Крім того, він на автомобілі відвозить дітей до дитячого садку. В разі позбавлення його права керування транспортними засобами, він буде позбавлений можливості утримувати сім`ю, займатись волонтерською діяльністю.

Оцінюючи вказані доводи сторони захисту, суд керується таким.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, в тому числі в постанові від 12.07.2018 у справі № 745/398/16-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Таким чином, суд, реалізуючи дискреційні повноваження, має певну свободу розсуду, але виключно у межах вибору законних альтернатив, тобто альтернатив, що відповідають закону та не суперечать йому.

Суд констатує, що чинним законодавством України передбачений єдиний можливий вид та розмір стягнення за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме одночасне накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Будь-яких інших альтернативних варіантів стягнення за вказане правопорушення, чинний КУпАП не передбачає. Також чинним КУпАП не передбачено право суду накласти за вказане правопорушення більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, звільнити правопорушника від відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення тощо.

Такий правовий режим відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, є наслідком змін до законодавства, внесених Законом України № 1231-IX від 16.02.2021.

Як вбачається з пояснювальної записки до Закону № 1231-IX, він прийнятий у зв`язку із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян, підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху та сприятиме запобіганню вчиненню правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, більш стриманій і виваженій поведінці водіїв на дорогах і, як наслідок, призведе до зменшення кількості ДТП, особливо ДТП, учинених особами, які керували транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння або в стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, а також до підвищення рівня правової культури, зміцнення законності та виховання водіїв, осіб, які керують транспортними засобами, пасажирів у дусі точного і неухильного додержання вимог чинного законодавства.

Таким чином, законодавець, наголошуючи на підвищеній суспільній небезпеці правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, Законом України № 1231-IX від 16.02.2021 вніс зміни до КУпАП, спрямовані на підсилення відповідальності за вказане правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 07.11.2022 у справі № 361/1017/20 зазначено, що здійснюючи судове тлумачення норми права, суд не повинен ухвалювати рішення, які б змінювали закон або суперечили йому, не повинен переходити межі своїх повноважень й не перетворюватися на творця права (див.: ухвала ЄСПЛ від 27 квітня 2004 року щодо прийнятності заяви № 65518/01 «Салов проти України»; рішення ЄСПЛ від 29 березня 2006 року у справі «Скордіно проти Італії» (№ 1), заява № 36813/97).

Таким чином, у разі незастосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд фактично вийде за межі власних дискреційних повноважень та перетвориться на творця права, оскільки призначить стягнення, що суперечить закону.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання сторони захисту та накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, без застосування до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

За таких обставин суд накладає на ОСОБА_1 стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 536,80 грн., які підлягають стягненню з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень) (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, р/р 0001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов