ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1287/23Головуючий у 1-й інстанції Багрій Т.Я.
Провадження № 33/817/113/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст. 122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 31 січня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 31 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді сплати штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Як визнав суд, ОСОБА_1 31 грудня 2022 року о 13 год. 40 хв. в м. Тернопіль, по вул. Крушельницької, керуючи велосипедом FELT, будучи причетним до скоєння ДТП, місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 А ПДР України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої вважає таке рішення несправедливим.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, не прийняв до уваги обставини дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що він був потерпілим і отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим йому потрібно було звернутися за медичною допомогою.

На переконання апелянта, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди умисно через нехтування правилами безпеки дорожнього руху.

Вважає, що не порушив пункт 2.10 (а) правил дорожнього руху, так як він залишив місце ДТП, внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження, щоб отримати необхідну медичну допомогу в закладі охорони здоров`я.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, просить скасувати Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 31 січня 2023 року.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 31 січня 2023 року та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 079879 від 16 січня 2023 року, що відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, ОСОБА_1 31 грудня 2022 року о 13 год. 40 хв. в м. Тернопіль, по вул. Крушельницької, керуючи велосипедом FELT, будучи причетним до скоєння ДТП, місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 А ПДР України.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку вказаному доказу, зазначивши, що протокол складений за наявності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, що також підтверджується іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, доповнюються та уточнюються іншими доказами і апелянтом не спростовані.

Зокрема, про це свідчать наявні в матеріалах справи електронні рапорти працівників поліції, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №079967 від 17.01.2023, якими підтверджено фат керування ОСОБА_1 велосипедом, причетність його до дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця ДТП, що є порушенням вимог п.2.10 Правил дорожнього руху України.

Окрім того, у власноручно написаному поясненні в протоколі про адміністративне правопорушення від 22 січня 2023 року ОСОБА_1 підтвердив, що він не дочекався приїзду поліції та поїхав з місця ДТП.

Всі вищенаведені докази були ретельно чином досліджені місцевим судом і отримали належну правову оцінку.

Доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі про невідповідність постанови суду першої інстанції фактичним обставинам справи є надуманими та безпідставними.

Пункт 1.3 ПДР, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пункт 2.10 (а) Правил дорожнього руху передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно п. 1.10 ПДР України велосипед транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.

Отже, пункт 2.10 (а) Правил дорожнього руху України зобов`язує водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, окрім іншого, залишатися на місці пригоди, незалежно від винуватості у вчиненні ДТП.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У даному випадку ОСОБА_1 не заперечує свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, чим з його боку порушені вимоги п. 2.10 (а) ПДР, а відтак у його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

При цьому згідно з п. 2.10 ПДР України вимоги вказаного пункту підлягають виконанню водієм незалежно від винуватості водія у порушенні ПДР, наслідків ДТП, стану, у якому перебував водій та інших обставин.

Отже, доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 122-4 КУпАП, у зв`язку із його невинуватістю у вчиненні ДТП, є безпідставними.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ст.124-4 КУпАП є правильною.

З огляду на ці обставини, твердження апелянта про допущену судом неповноту у з`ясуванні обставин справи, які могли істотно вплинути на правильність прийнятого рішення, є необґрунтованими і тому не можуть бути прийняті до уваги.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що вказаним правопорушенням не завдано шкоди державним чи суспільним інтересам; ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні правопорушення та розкаявся; раніше не притягувався до адміністративної відповідальності; місце ДТП залишив у зв`язку з необхідністю звернутися за медичною допомогою; внаслідок ДТП останній отримав тілесні ушкодження, що підтверджується електронним рапортом ЄО за №37705 від 31.12.2022 та копією консультативного висновку спеціаліста № 11987, які містяться у матеріалах справи, з яких вбачається, що 31.12.2022 ОСОБА_1 сам звернувся за медичною допомогою в ТМКЛ №1, в якого лікарем-консультантом ОСОБА_4 було встановлено діагноз: забите обширне садно верхньої третини лівого стегна, забите садно правого колінного суглобу, лівого ліктьового суглобу, забій м`яких тканин правої кисті.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Оцінюючи в сукупності подію, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до своїх дій, суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративних правопорушень, наявні також усі підстави визнати його дії малозначними у відповідності до ст.22 КУпАП.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначними, що дає підстави звільнити його від адміністративної відповідальності, застосувавши до нього усне зауваження на підставі ст.22 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити частково подану ним апеляційну скаргу, скасувати постанову судді Тернопільського міськрайонного сулу Тернопільської області від 31 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі ст.22 цього Кодексу у зв`язку з його звільненням від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, якого буде достатньо для виховання особи та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст.ст.22, 284, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП України за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження в справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя