Справа №461/1959/23
Провадження №3/461/842/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника митниці Сліпенка С.В., захисника Тимощука О.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 05.01.2016,

за ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України,

встановив:

12.03.2023 близько 12 год 02 хв, у зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» пункту пропуску «Краківець - Корчова» митного поста «Яворів» Львівської митниці, в напрямку «в`їзд в Україну», в`їхав транспортний марки КІА SORENTO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , яким гр. Республіки Польща ОСОБА_1 , слідував у приватну поїздку з Польщі до України, в якості водія.

Під час проходження митного контролю та митного оформлення вищезазначеного транспортного засобу, після проведення перевірки у відповідності до інформації електронної бази ЄАІС «Перетин кордону транспортним засобом», а також спрацювання АСАУР встановлено, що гр. Республіки Польща ОСОБА_1 , 20.06.2019 року ввіз на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року», через митний пост «Краковець» Львівської митниці, транспортний засіб із реєстраційним номером НОМЕР_4 , VIN-код НОМЕР_5 .

Згідно даних програмно-інформаційного комплексу АСМО «Інспектор» та Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС Держмитслужби), вищевказаний транспортний засіб з митної території України, станом на 12.03.2023 гр. Республіки Польща ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства не поміщений. На момент перетину кордону, у відповідності до ст. 460 Митного кодексу України, зазначеною особою жодних документів, з приводу аварії чи дії обставин непереборної сили подано не було. З приводу не вивезення за межі митної території України вищевказаного транспортного засобу гр. Республіки Польща ОСОБА_1 до митного органу не звертався.

Таким чином, гр. Республіки Польща ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу із реєстраційним номером НОМЕР_4 , VIN-код НОМЕР_5 , який встановлений Митним кодексом України для громадян-нерезидентів, більше ніж на тридцять діб.

Захисник Тимощук О.І. подав до суду заяву, яку підтримав в судовому засіданні, згідно якої просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції захисник зазначив, що його довіритель не ввозив вищезазначеного автомобіля на митну територію України, а прямував у ньому в якості пасажира. Крім цього, захисникзазначає, що редакція ч. 6 ст. 481 МК України набула чинності лише 22 серпня 2019 року, а тому громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 не може бути притягнутий до відповідальності за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Також, захисник просив повернути гр. Республіки Польща ОСОБА_1 вилучений у нього автомобіль та не стягувати з його довірителя витрати митного органу за його зберігання, оскільки даний автомобіль не являється безпосереднім предметом порушення митних правил.

Представник Львівської митниці Державної митної служби протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці та захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

Частиною 6 ст. 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

За вчинення правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Згідно ч.1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події. Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно ст. 108 Митного кодексу України, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені. З урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови. Якщо товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України внаслідок накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час такого арешту (вилучення). Якщо транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України: внаслідок дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; у разі зберігання таких транспортних засобів під митним контролем (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); у разі здійснення інших операцій з такими транспортними засобами у випадках, передбачених цим Кодексом (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); у разі накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час дії таких обставин, зберігання, арешту (вилучення) або здійснення таких операцій.

Статтею 460 Митного кодексу України визначено, що вчинення порушення митних правил, передбачених, в тому числі статтею 481 Митного кодексу України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої Митним кодексом України.

Оцінивши докази по справі вважаю, що у діях громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, а саме останній перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, що підтверджується протоколом про порушення митних правил №0225/20900/23 від 12.03.2023 року, долученими до нього копією паспорта громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 , контрольним талоном, витягами з інформаційних систем митного органу, доповідною запискою.

Наведені докази встановлюють факт ввезення транспортного засобу на територію України, митний режим ввезення та відсутність даних про своєчасне вивезення автомобіля у встановлений законодавством строк та спростовують твердження сторони захисту щодо відсутності складу правопорушення у діях особи.

Суд враховує, що на території України запроваджено загальнодержавний карантин, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року.

Разом з тим, доказів неможливості вчасного вивезення транспортного засобу за межі митної території України через пункти пропуску, які продовжували свою діяльність ні митному органу, ні суду не надано.

Отже, обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 481 Митного кодексу України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду не встановлено, як не встановлено дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу.

Доводи сторони захисту про те, що громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 не ввозив транспортного засобу із реєстраційним номером НОМЕР_4 , VIN-код НОМЕР_5 на митну територію України, спростовуються долученим до протоколу витягом із інформаційних систем митного органу, з якого вбачається, що саме громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 20.06.2019 р о 09 годині 40 хвилин ввіз на митну територію України транспортний засіб із реєстраційним номером НОМЕР_4 , VIN-код НОМЕР_5 у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» для особистого користування.

При цьому, виходжу з наступного.

При ввезені транспортного засобу посадовими особами митного органу перевіряються документи особи, яка ввозить транспортний засіб. Ненадання документів для проведення вказаних дій (чи надання документів іншої особи) виключає можливість внесення в бази даних митного органу інформації щодо громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 , як особи, яка ввезла ТЗ у відповідному режимі.

Вищенаведене відповідає позиції Касаційного адміністративного суду висловленій у постанові від 24 лютого 2023 року у справі №523/5738/16-а.

В свою чергу, даних про те, що громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 став жертвою шахрайських дій або обману третьої особи в ході розгляду справи не встановлено. Зокрема, суду не надано будь-яких доказів звернення громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 в правоохоронні органи з приводу незаконного використання його персональних даних.

Також, оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження у справі враховую наступне.

Законом України № 2612-VIII від 08 листопада 2018 року внесено зміни до ст. 481 МК України. Вказані зміни повинні були набрати чинності через 180 днів з дня наступного за днем опублікування цього Закону.

Згідно наведених змін, стаття 481 МК України містить у собі 6 частин.

Законом України № 2725-VIII від 16 травня 2019 року строк набрання чинності таких змін збільшено зі 180 до 270 днів, а тому редакція ч. 6 ст. 481 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року.

Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" від 08 листопада 2018 року №2612-VIII, в статті 13 внесено зміни у МК України шляхом доповнення Розділу ХХІ Прикінцеві та перехідні положення пунктом 9-3, який передбачає, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На цей час було подовжено термін, протягом якого власники автомобілів на іноземній реєстрації мали можливість прийняти остаточне рішення: або вивезти автомобіль за межі України, або здійснити його митне оформлення.

Однак, вказаною можливістю громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 не скористався. Будь-яких документів (доказів) щодо припинення перебування автомобіля у режимі тимчасового ввезення до його передачі ні митниці, ні суду не надано. Докази ввезення вказаного автомобіля на митну територію України у режимі «імпорт» відсутні.

З огляду на викладене стосовно транспортного засобу із реєстраційним номером НОМЕР_4 , VIN-код НОМЕР_5 ,порушено умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення, передбачені ст. 380 Митного кодексу України.

Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 до часу складення протоколу 12.03.2023 року свій обов`язок не виконав і продовжив бездіяльність щодо не вивезення автомобіля.

З аналізу норми ст. 467 МК України вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

Поряд з тим, триваючими правопорушеннями є такі, що пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.

Таким чином, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Тобто, не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі тимчасового ввезення, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території протягом 30-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності.

Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.

Львівською митницею таке правопорушення виявлене 12.03.2023 року, про що свідчить протокол про порушення митних правил №0225/20900/23. Вчинене громадянином Республіки Польща ОСОБА_1 триваюче правопорушення, яке виявлене під час дії нового закону, кваліфіковано за ч.6 ст.481 МК України, як нове (інше) правопорушення.

Факт не вивезення громадянином Республіки Польща ОСОБА_1 транспортного засобу станом на момент набрання чинності законом, що передбачає адміністративну відповідальність, а також на момент складання протоколу про порушення митних правил, з огляду на те, що такий не вивезений з митного режиму «тимчасове ввезення», свідчить про вчинення громадянином Республіки Польща ОСОБА_1 вказаного порушення.

Таким чином, з моменту набрання чинності ч. 6 ст. 481 МК України, та до моменту виявлення правопорушення громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 перебував у стані безперервного продовження бездіяльності, яка полягала у порушенні строку тимчасового ввезення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи доводи сторони захисту та дотримуючись стандартів мотивування судами своїх рішень, суд у даній справі також враховує позиції Європейського суду з прав людини неодноразово висловленої у відповідних рішеннях про те, що не можна тлумачити п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень.

На переконання суду позиція захисту спрямована лише на уникнення громадянином Республіки Польща ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 6 ст. 481 МК України та не відображає фактичних обставин справи.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного та об`єктивного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку суть правопорушення наведена у протоколах представниками митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії представників митниці. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноважених представників митниці) була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Суд приходить до висновку про те, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні, тобто вина громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 у цій справі доведене поза розумним сумнівом.

Таким чином, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України доведена повністю.

Окрім цього, у відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, приймаючи до уваги відсутність у матеріалах справи даних про можливість особи щодо якої складено протокол виконати покарання у виді штрафу, вважаю за необхідне застосувати до громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, який є безпосереднім предметом правопорушення.

Вилучений у громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 , на підставі ст. 511 МК України, автомобіль марки «Kia Sorento», р/н НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , ключі запалення, а також технічний паспорт на вказаний автомобіль, підлягає поверненню гр. Республіки Польща ОСОБА_1 , оскільки даний автомобіль не являється безпосереднім предметом правопорушення.

Щодо заяви представника митного органу про стягнення з гр. Республіки Польща ОСОБА_1 витрат митного органу пов`язаних із зберіганням вилученого на підставі ст. 511 МК України автомобіля, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 519 Митного кодексу України передбачено, що витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи.

Згідно ч. 3 статті 511 Митного кодексу України про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів, передбачено що у разі вчинення порушення митних правил особою, яка не має в Україні постійного місця проживання або адреси, допускається тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів у кількості, необхідній для забезпечення стягнення штрафу або вартості товарів, транспортних засобів відповідно до частини другої статті 541 цього Кодексу.

Таким чином, даною статтею не визначено обов`язку вилучення транспортних засобів, а лише допускається таке право представникам митного органу.

Згідно ч. 3 статті 541 Митного кодексу України, витрати митного органу, пов`язані із зберіганням товарів, транспортних засобів, щодо яких прийнято постанову про конфіскацію, до моменту винесення такої постанови повинні бути відшкодовані особою, яка вчинила порушення митних правил. Порядок відшкодування зазначених витрат встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, розраховується в порядку, передбаченому законодавством України для визначення собівартості платних послуг.

На підставі наведеного, з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про застосування до громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, який є безпосереднім предметом правопорушення, витрати митного органу пов`язанні із зберіганням вилученого на підставі ст. 511 МК України автомобіля, не підлягають стягненню з громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 .

Статтею 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 481, 486, 527, 528 МК України, -

постановив:

громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді конфіскації транспортного із реєстраційним номером KT3347F, VIN-код НОМЕР_5 .

Стягнути з громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 536,80 гривень судового збору.

Вилучені згідно протоколу №0225/20900/23 від 12.03.2023 року автомобіль марки «Kia Sorento», реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN-код НОМЕР_3 , 2006 року, ключі запалення та технічний паспорт на вказаний автомобіль повернути громадянину Республіки Польща ОСОБА_1 , а контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу «Kia Sorento», реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN-код НОМЕР_3 залишити в матеріалах справи.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький