КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 367/1928/23

Суддя в суді першої інстанції: Карабаза Н.Ф.

Провадження № 33/824/2180/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Гаврюшенко К.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 27 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 27 березня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 536,80 грн. на користь держави (а.с. 8-10).

Не погодившись з вказаною постановою, 04 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та винести нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнята без дослідження дійсних обставин справи. Вказував, що його вина спростовується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, поясненнями учасників ДТП. Так, у поясненнях зазначено, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero, р.н. НОМЕР_1 , здійснював обгін транспортного засобу Renault Master, р.н. НОМЕР_2 , та після повернення в смугу у нього заглух двигун та автомобіль став колом. При цьому водій ОСОБА_1 рухався поза межами населеного пункту зі швидкістю 77 км/год. прямо та не здійснював будь-яких маневрів. Відповідно до п. 13.1 ПДР водій ОСОБА_1 не обирав дистанцію та інтервал до авто попереду, оскільки водій ОСОБА_2 робив маневр обгін і повинен був його здійснити безпечно не створюючи перешкод іншим учасникам дорожнього руху. В свою чергу, водій ОСОБА_2 виїхав на технічно несправному автомобілі, яке під час здійснення обгону різко загальмувало та створило небезпеку для руху водію ОСОБА_1 , чим порушив правила дорожнього руху, що і стало причиною ДТП.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та позбавлення його права керування на один рік суд першої інстанції не врахував ст. 33 КУпАП, а саме що водій ОСОБА_1 молода людина, працює водієм у ПрАТ «Львівський холодокомбінат», має вагітну дружину, яка перебуває на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами. Вважає, що позбавлення його права керування транспортними засобами на один рік є дуже надмірним покаранням, оскільки це вплине на його життєдіяльність, він втратить роботу, і як наслідок заробіток (а.с. 12-16).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Кільбурт Д.М. підтримали скаргу і просили її задовольнити. Потерпілий ОСОБА_2 до суду не прибув, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справу був повідомлений встановленим порядком про що у справі є докази (а.с. 35-40).

За змістом ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що оскаржувану постанову слід змінити в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані не у повному обсязі.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 333388 від 16 березня 2023 року об 11 год. 10 хв. на А/Д Київ-Ковель 34 км + 800 метрів, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Master, р.н. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної дистанції, швидкості руху, не дотримався безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Pajero, р.н. НОМЕР_1 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. (а.с. 1).

Згідно з п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п. 12.1, 13.1 ПДР України є обґрунтованим та підтверджується наявними у справі даними: схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП (а.с. 2-4).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих 16 березня 2023 року, він їхав з міста Київ в населений пункт Клавдієво-Тарасове по маршруту руху на 34 кілометрі траси Київ-Ковель, в його автомобілі «загорівся чек, заглух двигун і машина стала колом». Потім ОСОБА_2 відчув поштовх автомобіля та зрозумів, що в його автомобіль в`їхав інший автомобіль (а.с. 3).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих 16 березня 2023 року, він рухався з міста Буча у напрямку селища Немішаєво в процесі їзди його автомобіль обігнав автомобіль Mitsubishi Pajero, який попереду нього почав різко зупинятися, і ОСОБА_1 не встигнув зреагувати та протаранив авто попереду себе. Авто Mitsubishi Pajero , яке його обігнало, коли зупинився не подав ніяких видимих, попереджувальних знаків, або аварійну сигналізацію. Це сталося на 34 км дороги Київ-Ковель. У момент обгону Mitsubishi Pajero не встиг набрати дистанцію, відразу почав зупинятися. Під час ДТП потерпілих немає (а.с. 4).

Згідно схеми місця ДТП, яка сталася 16 березня 2023 року, вбачається, що автомобіль Mitsubishi Pajero, р.н. НОМЕР_1 , отримав такі видимі пошкодження: деформовано заднє ліве крило, погнутий задній бампер, автомобіль Renault Master, р.н. НОМЕР_2 , отримав такі видимі пошкодження: деформована вся передня частина автомобіля, крило капота, розбитий бампер, решітка радіатора, фари, розбитий радіатор, розбите лобове скло (а.с. 2).

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав повністю, зазначивши, що з протоколом згідний (а.с. 1).

Що стосується накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ст. 124 КУпАП (у редакції, чинній станом на день вчинення правопорушення) порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до постанови суду, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік судом не в повній мірі були враховані положення ст. 33 КУпАП щодо з`ясування характеру вчиненого правопорушення, особи винного, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Такий висновок районного суду не відповідає положенням ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Так, судом першої інстанції у постанові не обґрунтовано грубе порушення ПДР України водієм та не встановлено систематичного порушення ним порядку користування правом керування транспортними засобами.

При цьому, судом першої інстанції зазначено, що правопорушник спочатку визнав вину, а потім з метою уникнення відповідальності відмовився від наданих ним раніше пояснень, посилаючись на те, що перебував у шоковому стані, проте жодного доказу на спростування своєї вини та підтвердження шокового стану, як то надання медичної довідки на підтвердження надання медичної допомоги не надав.

Поряд з цим, ОСОБА_1 як під час складання протоколу на місці ДТП так й в судовому засіданні послідовно пояснював, що причиною зіткнення стала раптова зупинка транспортного засобу Mitsubishi Pajero, після виконання останнім маневру обгону, на яку ОСОБА_1 не встиг відреагувати. Такі пояснення, які помилково ототожнені районним судом як заперечення обвинуваченим своєї вини, знайшли підтвердження доданими до протоколу поясненнями потерпілої особи ОСОБА_2 , який керував вищевказаним автомобілем Mitsubishi Pajero і раптову зупинку свого автомобіля пояснював виникненням технічної несправності, зокрема в його автомобілі раптово зупинився (заглох) двигун.

Проте, зі змісту постанови районного суду не вбачається обґрунтування необхідності застосування тієї міри адміністративного стягнення, яка застосована судом і не наведено мотивів обрання судом саме такої міри та виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 цих фактичних обставин справи не оспорював.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КУпАП законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Таким чином, обставиною, яка пом`якшує відповідальність, апеляційний суд визнає фактичне визнання ОСОБА_1 своєї вини у події ДТП та обставини вказаної пригоди, ОСОБА_1 працює водієм та має на утриманні вагітну дружину, втрата роботи водія, а відтак й заробітку, поставитиме родину обвинуваченої особи в скрутне становище.

Обставин, які обтяжують його відповідальність, судом не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, накладаючи адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції не врахував всі обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення і застосував санкцію у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, яка в даному випадку є найсуворішим стягненням, передбаченим санкцією ст. 124 КУпАП, і тому її застосування не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

Враховуючи встановлене, з урахуванням даних про особу правопорушника та обставин вчиненого правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 санкцію у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, саме таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 27 березня 2023 року в частині накладеного за ст. 124 КУпАП адміністративного стягнення - змінити.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави.

В іншій частині постанову Ірпінського міського суду Київської області від 27 березня 2023 року залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець