Справа № 592/2378/23
Провадження № 3/592/728/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Литовченко Олександр Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зі слів - проходить службу в ДФТГ № 5, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

встановив:

15.02.2023 о 02 год. 51 хв. в м. Суми по вул. Гетьмана Павла Скоропадського в районі будинку 8 водій ОСОБА_1 керував т.з. SKODA FABIA днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показами газоаналізатора DRAGERALCOTEST 6810, результат тесту № 2120 1,40% проміле, з яким водій був згоден. Огляд проводився на місці зупинки за згодою водія, чим порушив п. 2.9»а» Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та зазначив, що 14.02.2023 перебував в ДФТГ № 5 на службі на Роменському блокпосту, який знаходиться за межами міста Суми. Безпосередньо чергував до 24.00 години, потім у нього був відпочинок до 05.00 години ранку, він випив алкоголь, що саме та скільки не пам`ятає та ліг спати, вночі його розбудив товариш ОСОБА_2 та попросив поїхати на його машині до лікарні, оскільки йому стало погано. Він погодився бо інших людей, які вміли керувати автомобілем на блокпосту не було. Швидку допомогу, поліцію для надання допомоги ОСОБА_2 не викликали. ОСОБА_3 сказав йому їхати в аптеку на перехресті вулиць Леваневського та Троїцькій в м. Суми. Доїхали до аптеки, але двері там були зачинені, ОСОБА_2 сказав йому їхати в госпіталь на ОСОБА_4 , оскільки він там проходив лікування з 07.02.2023 та відпросився додому. Коли він керував транспортним засобом по вулиці Леваневського в м. Суми, їх з ОСОБА_2 зупинили працівники поліції, вони просили їх відпустити для слідування в військовий госпіталь, але поліціянтами було відмовлено. Він не заперечував, що під час керування знаходився в стані алкогольного сп`яніння, пройшов відповідний огляд, який підтвердив дану обставину, але вважає що діяв у стані крайньої необхідності рятуюючи людину, якій стало погано за станом здоров`я, в інший спосіб цього зробити було неможливо. Просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Шевченко Д.С. підтримав висловлене ОСОБА_1 , у судовому засіданні просив провадження у справі закрити на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вказував, що ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_2 потребував прийому ліків, надання медичної допомоги, тому він вимушений був виїхати за його проханням. Рухаючись по місту порушень ПДР не допускав, безпосередньо дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинив вимушено, хвилюючись за побратима, тобто діяв в стані крайньої необхідності, що згідно ст. 17 КУпАП є обставиною, що виключає адміністративну відповідальність.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка ОСОБА_2 , дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (ПДР України) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом, в т.ч., у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 Інструкції).

Згідно із статтею 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП, зокрема, є водії транспортних засобів, які знаходяться у стані алкогольного сп`яніння, даний факт фіксується у протоколі про адміністративне правопорушення.

У відповідності із ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.17 КУпАП, особа, яка діяла у стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Таким чином, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, однак лише у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Об`єктами захисту від небезпеки є державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, установлений порядок управління.

За змістом поняття крайньої необхідності й визначаються умови, за яких дії особи в цьому стані не є адміністративним правопорушенням. У разі крайньої необхідності відбувається зіткнення двох інтересів: загроза заподіяння шкоди одним охоронюваним законом інтересам усувається шляхом заподіяння шкоди, хоча й меншої, іншим.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують посилання в статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Це - одне з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

Протоколом про адміністративне правопорушення ААД №046341 від 15.02.2023, складеним уповноваженою особою, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено що огляд проведено за допомогою DRAGER ALCOTEST у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови результат огляду на стан сп`яніння проба позитивна 1,40 %. Акт підписано ОСОБА_1 .

Результатом тесту № 2120 на алкоголь до протоколу ААД №046341, згідно якого огляд проведено 15.02.2023 о 02:56 приладом Alcotest 6820 №ARBL-0513, результат 1,40 %, останнє калібрування приладу 27.12.2022. Тест підписано ОСОБА_1 .

Розпискою від 15.02.2023 ОСОБА_1 у якій він зобов`язався не керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння протягом доби.

Копією постанови серія ЕАС № 6546985 від 15.02.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 здійснював рух 15.02.2023 на транспортному засобі SKODA FABIA днз НОМЕР_1 по вулиці Павла Скоропадського в м. Суми при цьому не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відеозаписами з нагрудних камер поліцейський на яких зафіксовано зупинення транспортного засобу SKODA FABIA днз НОМЕР_1 по вулиці Гетьмана Павла Скоропадського (Леваневського) в м. Суми під керуванням ОСОБА_1 , проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest 6820. Проведення огляду зафіксовано технічним засобом відеозапису, матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам частини 2 статті 266 КУпАП.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими.

Суддя критично ставиться до показань свідка ОСОБА_2 , допитаного за клопотанням захисника Шевченка Д.С., на підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, який зазначив, що має третю групу інвалідності внаслідок поранення. ОСОБА_1 знає десь років вісім. У період з 07.02.2023 по 17.02.2023 лежав на підтримуючій терапії у військовому госпіталі в м. Суми на вулиці Ковпака. 14.02.2023 ввечері написав заяву в госпіталі та поїхав з нього на своєму автомобілі SKODA FABIA днз НОМЕР_1 з метою допомогти хлопцям чергувати на «Роменському» блокпосту, який розташований на виїзді з міста Суми. Перебуваючи на блокпосту вночі йому стало погано, він подумав, що це наслідки інфаркту, який переніс у 2019 році. З собою була одна таблетка нітрогліцерину, а потрібно було як мінімум дві. Швидку допомогу не викликали, завжди поганий зв`язок, він розбудив та попрохав ОСОБА_1 повезти його в аптеку на вул. Леваневського, щоб купити нітрогліцерин, той погодився. Як їхали не пам`ятає, чого не заїхали в лікарні, чи інші аптеки на шляху слідування сказати не може. Приїхали в аптеку на ОСОБА_5 , світло горіло, але ніхто не відкривав, вирішили їхати на ОСОБА_4 в госпіталь, але були зупинені працівниками поліції на вулиці Леваневського. Вони пропонували відвезти його на службовому автомобілі в госпіталь, він відмовився бо могли й самі доїхать, тоді вони викликали швидку, йому поміряли тиск, дали пігулки, стало краще, він в лікарню не поїхав.

Повідомлена ОСОБА_1 та ОСОБА_2 небезпека про яку вони зазначають за даних обставин могла бути усунута іншими засобами, наприклад, шляхом виклику швидкої медичної допомоги, керівництва ДФТГ, працівників поліції, інших осіб, які знаходились на блокпосту з метою доставки для надання медичної допомоги ОСОБА_2 . Крім того, блокпости повинні бути забезпечені аптечками з медичними препаратами для надання першої медичної допомоги. Також, жодним чином документально не підтверджено чергування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в складі ДФТГ на блокпосту в ніч з 14.02.2023 на 15.02.2023 та викликає певні сумніви, оскілки ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння та чи міг він бути допущений в такому стані до виконання завдання з бойовою зброєю. В свою чергу ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в госпіталі, що підтверджено наданою стороною захисту Випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 487, і об`єктивно не міг бути включений в графік чергування поза межами міста Суми з видачею зброї.

З оглянутого відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_2 виходить самостійно з транспортного засобу з пасажирського сидіння та досить емоційно умовляє поліцейських відпустити їх далі посилаючись на погане самопочуття, останні в свою чергу пропонують його доставити до медичного закладу, а водію залишитись для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовляється та каже, що вони зараз повернуться на блокпост. Після приїзду швидкої допомоги він відмовляється від госпіталізації. Також, за результатами всіх подій, ОСОБА_2 не слідує до медичного закладу.

Таким чином, наявність стану крайньої необхідності ОСОБА_1 суду не доведено.

Відповідно до частин 2,3 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З дослідженого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, погодився з результатом і без зауважень підписав Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і лише потім складено протокол про адміністративне правопорушення.

Отже огляд ОСОБА_1 , як особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проведено з дотриманням частин 2,3 статті 266 КУпАП, з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, та долученням відповідних матеріалів відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин закон не вимагав залучення свідків для складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, розумів суспільну небезпеку та протиправність свого діяння.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_6 суддею не встановлено.

Відповідно до Довідки інспектора відділу АП УПП в Сумській області, відповідно до п. 4 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, повідомили, що ОСОБА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не притягувався. У відповідності до відомостей Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України має посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 11.02.2021.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» стягується з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Відповідно до частини 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

Відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Литовченко