Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю захисника Дегтяренка Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

на постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 9 березня 2023 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 09.08.2023 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 5 листопада 2022 року о 23 годині 02 хвилини ОСОБА_1 , який керував автомобілем "ЗАЗ-Daewoo" д/н НОМЕР_2 на вул. Софіївській в смт Баришівка Київської області з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що висновки суду про те, що він керував транспортним засобом, не відповідають фактичним обставин справи. Автомобіль в момент наближення до нього працівників поліції та відкриття дверей знаходився на узбіччі з вимкненими фарами та заглушеним двигуном, що підтверджується записом портативного відеореєстратора поліцейського, а він перебував на задньому сидінні справа. Пояснення свідка ОСОБА_2 , відібрані працівниками поліції на місці, написані не свідком, а поліцейським ОСОБА_3 , який не дав можливості з ними ознайомитися. Про це ОСОБА_2 повідомив у судовому засіданні та пояснив, що поліцейські шляхом психологічного тиску та шантажу примусили його поставити підпис. Також ОСОБА_2 зазначив, що у ОСОБА_1 з носа пішла кров, оскільки він страждає на гіпертонічну хворобу, але суд не взяв пояснення свідка до уваги.

Стверджує, що поліцейські були зацікавлені у складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не роз`яснили йому права та не дотримали вимог п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, згідно з яким включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, і в процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Однак на відеозаписі відсутній фрагмент тривалістю 10 хвилин 40 секунд, час на відеореєстраторі не відповідає реальному з різницею в 1 годину 20 хвилин. Цим записом не зафіксовано відбирання пояснень у свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , які суд повинен був визнати недопустимими доказами. Тобто відеореєстратори, які використовували поліцейські ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , мали технічну несправність, про яку тим було відомо, а тому вони не мали права здійснювати патрулювання відповідно до чинного законодавства, проте свідомо порушили вимоги відомчого нормативного акта та приступили до чергування.

Також вважає, що працівниками поліції порушили вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, у відповідності з якою огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні знання з використанням спеціальних технічних засобів - бодікамери, та з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, чого виконано не було.

До апеляційного суду ОСОБА_1 , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не прибув, і не повідомив про поважні причини неявки. Враховуючи думку захисника, який не заперечував проти розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і положення ч.6 ст.294 КУпАП, неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення захисника Дегтяренка Ю.В., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 про що зазначено раніше; записах відеореєстраторів; письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від огляду; поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , які суд сприймав безпосередньо.

Так, свідок ОСОБА_2 пояснив, що 5 листопада 2022 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_1 повертався у пізню годину додому на власному автомобілі "ЗАЗ-Daewoo". Перед цим розпивали спиртні напої, автомобілем керував ОСОБА_1 , тому що він особисто вживав алкоголь і не бажав керувати. Рухаючи по смт Баришівка, попереду побачили світло автомобіля і, розуміючи, що діє комендантська година, вирішили зупинитися. Біля них зупинився поліцейський автомобіль, ОСОБА_1 закрив вікно та переліз на заднє місце пасажира, а він залишився на передньому місці пасажира. Питання задавалися саме ОСОБА_7 , який заперечував, що керував транспортним засобом і відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Кров з носа у ОСОБА_7 не йшла, на самопочуття під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та спілкування з працівниками поліції він не скаржився.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 05 листопада 2022 року разом із ОСОБА_6 знаходився в одному екіпажі по чергуванню в смт Баришівці. Побачивши попереду, що до них наближається автомобіль, вирішили його зупинити, оскільки вже була комендантська година. Він побачив обличчя водія, який поспіхом закривав вікно, це був ОСОБА_1 , як потім він встановив його особу. Коли підійшов до автомобіля, двері ніхто не відчиняв, він сам їх відчинив з боку водія та побачив відкинуте водійське сидіння. Самого водія не було, він сидів позаду на пасажирському сидінні. На його питання, що сталось, чому той покинув водійське сидіння, відповіді не отримав. Він запропонував вийти з салону автомобіля ОСОБА_1 , почув від нього запах алкоголю, запропонував пройти алкотест або поїхати до медичного закладу, на що той відмовився. Оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 знаходились у комендантську годину на вулиці, викликав представників територіальної оборони, яких запросив бути свідками під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. На його чергову пропозицію в присутності свідків пройти огляд ОСОБА_1 відмовився. З носа у нього кров не йшла.

Свідок ОСОБА_6 дав пояснення аналогічного змісту і також повідомив, що на питання, чому ОСОБА_1 на задньому сидінні, він відповів, що не керував автомобілем, і хто ним керував, не знає. Однак особа, яку вони бачили у світлі фар, яка зупиняла автомобіль на узбіччі та закривала вікно, а потім виявилася на задньому сидінні, - це ОСОБА_1 .

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, суд правильно поклав їх в обґрунтування своїх висновків.

Також суд правильно не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , який вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що знаходився на задньому сидінні, а хто керував автомобілем, не знає. Від огляду на стан сп`яніння він відмовився.

Така позиція ОСОБА_1 спростовується поясненнями свідків та записом відеореєстратора, яким зафіксовано, що автомобіль, який рухається назустріч патрульному автомобілю, зупиняється на узбіччі, дві особи - водій і пасажир візуалізуються на передніх сидіннях, водій глушить двигун, вимикає фари і зачиняє вікно. Коли ж до автомобіля майже одразу підходить поліцейський і відчиняє двері водія, пасажир продовжує перебувати на передньому сидінні, сидіння водія відкинуте назад і на задньому сидінні перебуває ОСОБА_1 . Інші особи в салоні автомобіля не знаходились.

Доводи в апеляційній скарзі, що письмові пояснення від імені ОСОБА_2 були написані ОСОБА_3 і свідок підписав їх під примусом, надумані, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_2 дав пояснення аналогічного змісту, але більш детальні. І відповідно до цих пояснень автомобілем керував саме ОСОБА_1 .

Те, що налаштування часу на відеореєстраторі, встановленому в патрульному автомобілі, та на портативному відеореєстраторі поліцейського (бодікамері), не відповідають реальному часу, не дає підстав для визнання цих доказів недопустимими. І всупереч твердженням в апеляційній скарзі відеозйомка велася безперервно.

Крім того, невірне налаштування часу не свідчить про те, що відеореєстратори мали технічні несправності, і тим більше, що поліцейські, взагалі не мали права виїжджати на чергування.

Недоречними є і посилання ОСОБА_1 на порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, оскільки огляд водія на стан сп`яніння поліцейськими проводиться з використанням спеціальних технічних засобів, якими є не бодікамера, а газоаналізатор (алкотест).

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Дегтяренко Ю.В. заявив клопотання про виклик для заслуховування пояснень як свідка ОСОБА_8 , який нібито керував автомобілем. Вказане клопотання було задоволено і, враховуючи те, що захисник не зазначив засоби зв`язку із свідком, він взяв на себе зобов`язання забезпечити його явку в судове засідання.

Оскільки явка свідка забезпечена не була і до того ж, у суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що йому невідомо, хто був водієм, наявних у розпорядженні суду апеляційної інстанції доказів достатньо для прийняття рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 9 березня 2023 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн