Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
10.03.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника адвоката Качайла А.І. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.12.2022,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.12.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн судового збору.
В оскарженій постанові судді від 20.12.2022 вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.
21.10.2022, о 18 год. 55 хв., в м. Ужгороді, по вул. Паризької Комуни, 3, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 3, н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради. Висновок позитивний № 860. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою захисник Качайло А.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В судове засідання в апеляційній інстанції, яке відбулось 27.01.2023 адвокат Качайло А.І. скаргу підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що його довіритель не перебував за кермом транспортного засобу. Насправді за кермом транспортного засобу перебувала громадянка ОСОБА_2 , що підтвердила особисто у письмових показаннях, відібраних адвокатом. Відеозйомка проведена з порушенням, а наявний медичний висновок встановленим вимогам не відповідає. В судове засідання в апеляційній інстанції, яке було призначене на 27.01.2023 не з`явився правопорушник ОСОБА_1 03.02.2023 повторно не з`явився ОСОБА_1 та його захисник Качайло А.І., хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать довідки про доставку смс повідомлення від 19.01.2023 та 27.01.2023. ОСОБА_3 03.02.2023 подав заяву про розгляд справи без їх участі, у зв`язку із його зайнятістю у слідчо-процесуальних діях ГУНП в Закарпатській області та перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.
Всупереч наведеним вимогам закону, суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок чого викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057961 від 21.10.2022 ОСОБА_1 21.10.2022, о 18 год. 55 хв., в м. Ужгороді, по вул. Паризької Комуни, 3, керував транспортним засобом Mazda 3, н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради. Висновок позитивний № 860.
За змістом п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Апеляційний суд виходить з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, наявний у матеріалах справи, у якому відображено лише обставини події, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не може слугувати безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 2,3,5,6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Положеннями п.12 Розділу ІІ, п.7 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції регламентовано, що в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває, зокрема, в стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння, в тому числі, шляхом проведення лабораторних досліджень.
Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
У справі, що розглядається, порядок складання протоколу працівниками поліції повною мірою не дотримано.
У протоколі працівники поліції вказують, що 21.10.2022, о 18 год. 55 хв., в м. Ужгороді, по вул. Паризької Комуни, 3, ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
Однак з долученого працівниками поліції відеозапису слідує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції по вул. Минайській, де і під розписку залишив транспортний засіб м. Ужгород, вул. Минайська, 23 (а.с.5), тобто у іншому місті.
Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, - включення портативного відео реєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.
Водночас із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського, об`єктивно видно, що відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з момента початку виконання службових обов`язків поліцейськими велася не з момента початку виконання ними службових обов`язків (рух транспортного засобу), тобто здійснена епізодично, неповно.
Зі змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 від підпису відмовився, свідки не зазначені, що суперечить вимогам ч.2 ст.266 КУпАП.
На відеозаписі відсутні дані щодо проведення освідування та медичного огляду щодо виявлення у водія транспортного засобу ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, результат огляду та дослідження, викладеного у Висновку № 860 КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежності» Закарпатської обласної ради від 21.10.2021.
Пунктами 16,19 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що висновок щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння видається на підставі акту медичного огляду, який складається в одному примірнику, що залишається в закладі охорони здоров`я.
Пунктами 20, 22 розділу III Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
При цьому, згідно пунктів 7, 8 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, і метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Відсутність обов`язкового проведення лабораторних досліджень біологічного середовища на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини станом на момент складення висновку унеможливлювало встановлення факту вживання наркотичних речовин, а висновок у зв`язку з цим підлягає визнанню недійсним.
Протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, відсутні такі відомості і на відеозаписі. Такі порушення є істотними порушеннями процесуального закону, оскільки призвели до порушення прав особи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Досліджені у сукупності докази дають підстави апеляційному суду дійти висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. За цих обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Качайла А.І. задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош