ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/744/23 Справа № 932/909/23 Суддя у 1-й інстанції - Карягін Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Бочкарь Р.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката Бочкарь Р.В.

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.01.2023 року о 19-00 год. водій ОСОБА_1 , у порушення п. 2.5 ПДР України, знаходячись на вул. О. Кониського, буд.7 у м. Дніпро, керував автомобілем «Москвич 21421» д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився на боді-камери DM 474360, DM 1474358, DM 474013, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Бочкарь Р.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, що є наслідком необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності. На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. З наданих відеозаписів вбачається, що транспортний засіб припарковано у дворі, а двигун автомобіля вимкнений.

Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення лише на підставі письмових пояснень ОСОБА_3 , який є сусідом ОСОБА_1 та з яким у останнього склались неприязні стосунки.

Крім того, апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено не на місці правопорушення, а у відділенні поліції, при цьому у протоколі не відображено, що ОСОБА_1 був затриманий та доставлений у відділенні поліції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Бочкарь Р.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, ґрунтуються на даних протоколу про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків. У судовому засіданні ні свідки допитані не були.

Посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР України та, відповідно, вину у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв`язку із чим не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Так, суд першої інстанції формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення та наявні в матеріалах справи докази, проте залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вимог ст. 266 КУпАП, та вимоги ст. 256 КУпАП.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив суду, що провину не визнає, 06.01.2023 року приблизно о 19-00 годині приїхав додому і оскільки місць для паркування не було, і тому він впритул припаркував автомобіль до воріт гаража сусіда ОСОБА_4 .. Попередніх домовленостей про такий спосіб паркування його авто у нього із сусідом не було. Після чого пішов до себе додому, де при спілкуванні з друзями вживав алкогольні напої. Потім приїхали працівники поліції і виявилося, що сусід знаходився у гаражі і не зміг з нього вийти, тому викликав поліцію. Поліцейські пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився, оскільки не перебував за кермом і на той час не керував автомобілем.

За клопотанням сторони захисту, у суді апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_4 , який пояснив суду, що є сусідом ОСОБА_1 , 06.01.2023 року між ними виникла конфліктна ситуація з приводу паркування особистого автомобіля ОСОБА_1 впритул до його гаражу. Зазначає, що не міг вийти зі свого гаражу, а тому вимушений був викликати патрульну поліцію. Коли приїхав наряд поліції, та вийшов сусід ОСОБА_1 на останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На запитання суду свідок ОСОБА_4 пояснив, що свої письмові пояснення писав під тиском працівників поліції. Зазначив, що він особисто не бачив як ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що конфлікт між ним та сусідом вичерпано.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та пояснень наданих у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції були викликані свідки працівники поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , пояснив, що працівником поліції УПП в Дніпропетровській області. 06.01.2023 він разом з напарником ОСОБА_6 заступив на чергування. В радіоефірі екіпаж ТОР Т-41 попросив на допомогу у встановленні особи та затриманні особи, яка керувала автомобілем в стані алкогольного сп`яніння за адресою: м. Дніпро, вул. О. Кониського, 7. Зазначив, що ТОР це екіпаж тактико-оперативного реагування, які не мають повноважень на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Коли вони приїхали на виклик, екіпаж ТОР вказав на водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та на свідка ОСОБА_4 , який викликав поліцію для вирішення конфліктної ситуації. На запитання суду, свідок зазначив, що безпосередньо свідком керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 він не був. Вказав, що прибув за викликом екіпажу ТОР, на допомогу, а тому про керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 знає зі слів колег. Також зазначив, що не здійснював вплив на свідка ОСОБА_4 , свідок самостійно написав письмові пояснення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , пояснив, що працівником поліції УПП в Дніпропетровській області. 06.01.2023 він разом з напарником ОСОБА_5 заступив на чергування. В радіоефірі екіпаж ТОР Т-41 попросив на допомогу у встановленні особи та затриманні особи, яка керувала автомобілем в стані алкогольного сп`яніння за адресою: м. Дніпро, вул. О. Кониського, 7. А тому їх екіпаж прибув на допомогу за зазначеною адресою. Коли вони приїхали на виклик, екіпаж ТОР вказав на водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та на свідка ОСОБА_4 , який викликав поліцію для вирішення конфліктної ситуації. На запитання суду, свідок зазначив, що безпосередньо свідком керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 він не був, про керування транспортним засобом знає зі слів свідка та екіпажу ТОР. Зазначив, що екіпаж ТОР прибув на місце за викликом через конфліктну ситуацію між сусідами. На запитання суду зазначив, що транспортний засіб був припаркований. У свідка ОСОБА_4 були ознаки сп`яніння. Вказує, що ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення, однак він відмовився. Вказав, що бодікамери працювали весь час з моменту їх приїзду до моменту складання протоколу.

Переглядом відеозапису з нагрудної бодікамери інспектора УПП у Дніпропетровській області, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

З вказаного відеозапису з камери 474360, 474362, 474358, 474013 не вбачається, що автомобіль «Москвич 21421» д/н НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції. З відтвореного відеозапису вбачається, що всі обставини відтворюються в зворотньому порядку за часом, хаотично. Обставина відсутності належного відеозапису не надає можливості спростувати доводи апеляційної скарги і одночасно свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини ОСОБА_1 не підтверджені належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку апеляційного суду, відсутність належного відеозапису факту керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , та інших об`єктивних доказів даної події, позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відомостями зазначеними у протоколі.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом, що, зокрема, вбачається з наступного.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-VI).

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ. Таким чином, особа не може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, і такими, що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні апеляційного суду доказами, яким суд першої не надав належної та об`єктивної оцінки.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Бочкарь Романа Віталійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко