Справа № 336/3091/23
Провадження 3/336/1880/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, який працює охоронцем на КП «Водоканал», проживає за адресою (згідно протоколу): АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП,

встановила:

24.03.2023 о 20.50 годині в м.Запоріжжі, Шевченківський район по вул.Салідарності, біля буд.98, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820». Результат огляду 2,53 ‰, тест 1855. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, 24.03.2023 о 20.50 годині в м.Запоріжжі, Шевченківський район по вул.Салідарності, біля буд.98, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не дотримався безпечного інтервалу, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на сусідній смузі руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічне пошкодження, травмованих немає. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1, п.2.3.б) ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою суду від 06.04.2023 вказані справи були об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав повністю, про що надав відповідну заяву. Суду пояснив обставини скоєння правопорушень, зазначив, що висновки для себе зробив. Просив суд призначити мінімальне покарання у вигляді штрафу. Пояснив, що наразі не може сплатити всю суму штрафу, а тому просить розстрочити сплату штрафу строком на 12 місяців. Додав, що на теперішній час може сплатити лише 3 000 грн., оскільки щойно влаштувався на роботу, через війну лишився майна, на підтвердження чого надав відповідні документи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до вмотивованого висновку про наявність в діях останнього вини у порушенні вимог п.2.9.а) та п.13.1, п.2.3.б) ПДР, а відтак і складу правопорушень, відповідальність за які передбачені ст.130 та ст.124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №393578 від 24.03.2023, в якому правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 та зафіксовано факт порушення останнім п.2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- висновком тесту спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820» (результат тесту 2,53‰, тест 1855), наявний підпис водія ОСОБА_1 ;

- даними рапорту капрала поліції Анни Комарової від 24.03.2023, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Окрім того, на водія складено протокол за ст. 124 КУпАП та встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

- актами огляду на стан сп`яніння від 24.03.2023 відповідно до яких водій ОСОБА_1 згоден з результатом медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом з бодікамер поліцейських відповідно до яких суддею встановлення факт керування водієм транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння;

- усними та письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 в судовому засіданні про визнання вини.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №393579 від 24.03.2023, в якому правильно кваліфіковано та зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 п.13.1, п.2.3.б) Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП;

- схемою місця ДТП, з якої суддею встановлено, що водій ОСОБА_1 порушив п.13.1, п.2.3.б) Правил дорожнього руху;

- письмовими поясненням свідка ОСОБА_3 від 24.03.2023;

- письмовими поясненням потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 24.03.2023;

- фототаблицею пошкодження транспортних засобів, з яких підтверджується описані в схемі ДТП пошкодження транспортних засобів;

- усними поясненнями ОСОБА_1 в суді.

Положеннями п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

Із аналізу положень вказаної норми Закону слід зробити висновок, що під час розгляду даної категорії справ однією з обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, є керування особою транспортним засобом.

Під час розгляду справи, порушень допущених працівниками поліції при його складанні судом не виявлено. Протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 2.7 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції уповноваженими особами Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Поліцейськими вказані вимоги законодавства дотримані та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Останній надав свою згоду. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820». Результат огляду 2,53 ‰, тест 1855, що підтверджується рапортом поліцейського та відеозаписом з бодікамери.

Слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Положеннями п. 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Положеннями п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, передбачено, що водій, для забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України та відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлено єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Об`єктом даного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення дорожнього руху та у сфері власності.

Об`єктивна сторона порушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Суб`єкт правопорушення загальний.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (80731-10), може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Положенням ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Кодексом про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації .

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Стаття 9 КУпАП передбачає винність діяння, як обов`язкову ознаку складу правопорушення.

Будь-яких порушень при фіксації адміністративного правопорушення та оформленні доданих до протоколу матеріалів суд не вбачає.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, згідно ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Отже, повно, всебічно та ретельно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 та ст.124 КУпАП, поза розумним сумнівом знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно положень ст.23 КУПАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлені.

Відповідно до довідки з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», ОСОБА_1 постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20.12.2022 за №336/2949/22 позбавлений права керування транспортними засобом строком на 1 рік.

Відповідно до абзацу 3 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 позбавлення права керування транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч. 4 ст.122, ст.122-2, ч. 3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, який притягався до адміністративної відповідальності, позбавлений права керування транспортними засобами, вину визнав, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, враховуючи положення ст.36 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч.2 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стосовно клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з вищевказаним клопотанням ОСОБА_1 зазначає, що наразі він не має матеріальної можливості відразу сплатити штраф, оскільки він лише недавно влаштувався на роботу, через війну лишився всього майна та виїхав з місця свого постійного проживання, тобто фактично просить відстрочити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу. Зазначив, що наразі готовий сплатити лише 3 000 гривень, а інші 31 000 гривень зможе сплатити протягом 11 місяців.

Відповідно до ст.298 КУпАП, постанова про накладання адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно зі ст.307 даного кодексу, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Підставою вирішення судом питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання останнього слід задовольнити та розстрочити йому виконання постанови в частині сплати штрафу в розмірі 34 000,00 грн.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 124, 130, 283, 284 КУпАП, суддя -

постановила:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень без позбавленням права керування транспортними засобами.

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст.36 КУпАП, ОСОБА_1 призначити остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави (Адміністративні штрафи у сфері дорожнього руху: Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0008001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок в дохід держави (Стягувач: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Призначення платежу: Судовий збір на користь держави).

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2023 року по справі №336/3091/23 (провадження №3/336/1880/2023) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.2 ст.130 КУпАП в частині накладання стягнення у вигляді штрафу в сумі 34 000,00 гривень строком на 12 місяців.

Зобов`язати ОСОБА_1 сплачувати суму штрафу наступним чином:

3 000,00 (три тисячі) гривень до 25.05.2023 року;

в подальшому по 3 000 (три тисячі) гривень щомісячно, до 10-го числа кожного місяця;

останні два місяці (березень та квітень 2024 року) сплачувати по 2 000 грн., до 10-го числа кожного місяця;

останнім місяцем погашення штрафу - є квітень 2024 року, встановивши останнім днем погашення штрафу у повному обсязі 10 квітня 2024 року.

Зобов`язати ОСОБА_1 щомісячно повідомляти Шевченківський районний суд м. Запоріжжя про сплату відповідної частини штрафу шляхом пред`явлення відповідного платіжного документу (у разі неможливості особистої присутності, шляхом направлення сканкопії квитанції на електронну адресу суду, зазначену на офіційному сайті Судової влади України: ).

У разі несплати ОСОБА_1 відповідної частини штрафу, а також ненадання ним до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, не пізніше 10-го числа кожного місяця, відповідного платіжного документу, постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №336/3091/23 (провадження №3/336/1880/2023) від 10 травня 2023 року у частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Н.С. Звєздова