Справа № 463/6461/23 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 33/811/1335/23 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Леонтьєва О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Леонтьєва Олега Валентиновича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 8 вересня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-7 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 185-7 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору у справі.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 16.07.2023 близько 23:20 год. на вул. Пасічній, 89 у м. Львові здійснював публічні заклики в усній формі до невиконання розпорядження та вимог поліцейських, а саме: вимоги пред`явити документи та під час затримання громадянина ОСОБА_2 поліцейськими, які здійснювали охорону громадського порядку, публічно закликав останнього не виконувати вимоги та розпорядження поліцейських, поширював завідомо не правдиві відомості, з метою провокації непокори законній вимозі поліцейського, а саме висловлювався на адресу осіб, що є представниками поліції, що їхні службові посвідчення не ідентифікують їх статус працівників поліції, що в подальшому призвело до порушення громадського порядку.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, адвокат Леонтьєв О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 8 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ст. 185-7 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржене рішення є незаконним, безпідставним, винесеним без урахування обставин справи, встановлених у ході судового засідання, та підлягає скасуванню. Зокрема, вказує, що ст. 185-7 КУпАП передбачає відповідальність за публічні заклики в будь-якій формі до невиконання розпоряджень або вимог поліцейського чи посадової особи Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у зв`язку з виконанням ним обов`язків по охороні громадського порядку або поширення завідомо неправдивих відомостей з метою провокації непокори законній вимозі поліцейського, якщо ці дії призвели до порушення громадського порядку.

Як зазначає апелянт, у судовому засіданні допитані в якості свідків поліцейські ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен окремо, не змогли пояснити, до якого саме порушення громадського порядку та в якому саме громадському місці призвели заклики ОСОБА_1 , а також у чому саме незаконному полягали його заклики. Зазначає, що ОСОБА_1 надав показання про те, що побачив як до його знайомого ОСОБА_2 , який не порушував громадський порядок та не вичиняв жодних неправомірних дій чи правопорушень, підійшли поліцейські та почали вимагати показати їм свої документи, тому запропонував поліцейським виконувати вимоги Конституції України, законів, передусім, - Закону України «Про Національну поліцію». У судовому засіданні поліцейські підтвердили, що ОСОБА_2 жодних правопорушень на момент їх появи на місці не вчиняв, а перебування осіб у стані алкогольного сп`яніння не є правопорушенням, якщо поява в громадських місцях у п`яному вигляді, не ображає людську гідність і громадську мораль, що є обов`язковою умовою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП.

На переконання сторони захисту, зазначені матеріали про адміністративне правопорушення були складені поліцейськими для виправдання правопорушень, скоєних щодо ОСОБА_1 та які мали наслідком заподіяння йому тілесних ушкоджень у вигляді подвійного перелому костей правого плеча. Таким чином, поліцейські, не оголосивши ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені законом, не попередивши про наслідки такої поведінки, застосували щодо нього надмірну фізичну силу, зламали йому руку, незаконно затримали і доставили у відповідний відділ поліції, де неправомірно склали протокол за ст. 185-7 КУпАП.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185-7 КУпАП мав бути розглянутий протягом доби. При цьому у записах з відеореєстраторів, наявних у матеріалах справи, зафіксовані розмови поліцейських, які, відчуваючи свою провину за заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень у вигляді подвійного перелому правого передпліччя, у відділку поліції обговорюють, в якому краще адміністративному правопорушенні звинуватити ОСОБА_1 з тим, щоб виправдати свої незаконні дії. На думку захисника, з урахуванням наведених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Леонтьєв О.В. подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення та винність особи в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, безпосередньо дослідив протокол про адміністративне правопорушення серії АА №152145 від 17 липня 2023 року; протокол АЗ про адміністративне затримання №099454 від 17 липня 2023 року; постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕГА №1115267 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП; допитав свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ; дослідив відеозапис з боді-камер працівників поліції, долучений до матеріалів справи; допитав ОСОБА_1 .

Таким чином, суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, забезпечив своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин інкримінованого правопорушення в точній відповідності з законом, в повному обсязі перевірив докази наявні в матеріалах справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №152145 від 17 липня 2023 року (а.с. 1) вбачається, що ОСОБА_1 16.07.2023 близько 23:20 год. на вул. Пасічній, 89 у м. Львові здійснював публічні заклики в усній формі до невиконання розпорядження та вимог поліцейських, а саме: вимоги пред`явити документи та під час затримання громадянина ОСОБА_2 поліцейськими, які здійснювали охорону громадського порядку, публічно закликав останнього не виконувати вимоги та розпорядження поліцейських, поширював завідомо не правдиві відомості, з метою провокації непокори законній вимозі поліцейського, а саме висловлювався на адресу осіб, що є представниками поліції, що їхні службові посвідчення не ідентифікують їх статус працівників поліції, що в подальшому призвело до порушення громадського порядку.

З пояснень працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наданих у суді першої інстанції вбачається, що вони прибули на вул. Пасічну у м. Львові на виклик про порушення громадського порядку. Після прибуття виявили, що в одного чоловіка, як в подальшому було встановлено - ОСОБА_2 , з телефону лунала музика, яку він вимкнув на їхнє прохання. Виявивши, що ОСОБА_2 перебуває у дворі будинку (громадському місці) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, попросили пред`явити документи для встановлення особи. Під час спілкування до них підійшов ОСОБА_1 також з ознаками алкогольного сп`яніння. У той час, як ОСОБА_2 вже діставав телефон, щоб показати застосунок «Дія», ОСОБА_1 почав публічно говорити, щоб той цього не робив та не пред`являв документи невідомим особам, вимагати пояснення підстав перевірки документів. Вигукував у подвір`ї багатоповерхового будинку в присутності інших осіб, що поліцейські не є поліцейськими, а документи, які вони пред`являли як службові посвідчення, є звичайними жетонами. ОСОБА_2 послухав ОСОБА_1 і не надав жодного документу для посвідчення своєї особи. Внаслідок цього для встановлення особи ОСОБА_2 було затримано та доставлено до Львівського районного управління поліції №1 ГУ Національної поліції у Львівській області, де без жодних проблем встановлено його особу та винесено постанову за ч. 2 ст. 178 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 119 грн.

Допитаний у суді першої інстанції у статусі свідка працівник поліції ОСОБА_3 надав пояснення про те, що 16 липня 2023 року, перебуваючи у складі 153 екіпажу, приїхав на виклик екіпажу 302 про допомогу. Прибувши на місце, побачив, що у службовому автомобілі перебувають двоє осіб, один з них ОСОБА_2 , якого затримали, та ОСОБА_1 , який сів поряд з ОСОБА_2 та не хотів покидати автомобіль, вигукуючи у грубій формі, що поліцейські не є поліцейськими, а їхні посвідчення - це прості жетони, які не підвереджують їхні повноваження. Враховуючи, що вжиті до ОСОБА_1 усні заходи не дали результату, а при спробі витягнути останнього з автомобіля він пручався та впирався ногами у сидіння автомобіля, тримався руками, до нього була застосована фізична сила. Під час того, як його витягали з автомобіля, він, маючи велику масу тіла та перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, втратив рівновагу і впав разом з поліцейським. Після цього почав кричати, що у нього болить рука. На місце події приїхала карета швидкої допомоги та після огляду лікарями, останній відмовився від госпіталізації. В подальшому ОСОБА_1 доставлено до Львівського районного управління поліції №1 ГУ Національної поліції у Львівській області, де складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185-7 КУпАП, винесено постанову за ч. 1 ст. 178 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 51 грн.

З пояснень свідка ОСОБА_2 , наданих у суді першої інстанції, вбачається, що працівники поліції підійшли до нього, повідомили, що від мешканців будинку АДРЕСА_2 надійшов виклик про порушення громадського порядку, попросили виключити музику на телефоні та пред`явити документи, що посвідчують його особу. В цей час до них підійшов ОСОБА_1 та порекомендував не показувати свої документи, оскільки перед ними невідомі особи, які мають жетони замість посвідчень, що він і зробив. Після цього працівники поліції затримали його та доставили у відділ поліції на вул. Романчука, 18 у м. Львові, де винесли стосовно нього постанову за ч. 2 ст. 178 КУпАП.

Вказані обставини підтверджуються долученим до матеріалів справи відеозаписом, з якого слідує, що працівники поліції, прибувши на виклик, побачили компанію у складі трьох осіб (двох чоловіків і жінки) та підійшли до ОСОБА_2 , у руках котрого був телефон, з якого лунала музика. Працівник поліції почав розмовляти з ОСОБА_2 , повідомивши, що екіпаж поліції прибув на виклик про порушення громадського порядку, що в ОСОБА_2 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, відтак поліції необхідно встановити його особу та, в подальшому, скласти щодо нього протокол за порушення ст. 178 КУпАП. У момент, коли ОСОБА_2 дістав телефон, щоб показати документ, який посвідчує його особу, у застосунку «Дія», до них підійшов ОСОБА_1 та почав казати, щоб той нічого не показував, питав на підставі чого поліцейський пред`являє таку вимогу, запитував у поліцейських, хто вони та чи знають як мають поводитись з громадянами, висловлював сумніви, що такі є поліцейськими, казав, що такі мають жетони замість посвідчень. Про те, щоб ОСОБА_2 ніяких документів поліції не показував, ОСОБА_1 казав неодноразово, у присутності кількох осіб ОСОБА_2 , чоловіка та жінки, які перебували разом з ним, а також двох поліцейських. Після цього, оскільки ОСОБА_2 не показав документів, які посвідчують його особу, його було затримано, одягнуто кайданки та запрошено в автомобіль патрульної поліції. В той час ОСОБА_1 , не зважаючи на наказ поліцейського відійти від автомобіля, сів у машину патрульної поліції та відмовився виходити з неї. Перебуваючи в автомобілі, ОСОБА_1 казав ОСОБА_2 вказівок поліцейських не виконувати, висловлював насмішки стосовно розташування боді-камер на однострої поліцейських. Після приїзду другого екіпажу поліції поліцейські знову висловили ОСОБА_1 вимогу покинути службовий автомобіль, але він відмовився це зробити. З огляду на це, його почали витягувати з автомобіля, чому він опирався. В подальшому ОСОБА_1 витягнули з автомобіля та він впав разом з поліцейським на землю, після чого йому надягнули кайданки. Після доставки у відділення поліції, ОСОБА_1 відмовлявся назвати своє ім`я, неодноразово називав себе ОСОБА_6 . В подальшому працівниками поліції щодо нього було складено протокол АЗ про адміністративне затримання №099454 від 17 липня 2023 року.

Таким чином, ОСОБА_1 висловлював публічні заклики до невиконання розпоряджень та вимог поліцейських у зв`язку з виконанням ними обов`язків по охороні громадського порядку, поширював неправдиві відомості з метою провокації непокори законній вимозі поліцейських, що призвело до порушення громадського порядку.

Диспозицією статті 185-7 КУпАП, передбачена відповідальність, зокрема, за публічні заклики в будь-якій формі до невиконання розпоряджень або вимог поліцейського у зв`язку з виконанням ним обов`язків по охороні громадського порядку або поширення завідомо неправдивих відомостей з метою провокації непокори законній вимозі поліцейського, якщо ці дії призвели до порушення громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» громадська безпека і порядок це захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз.

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Таким чином, саме на поліцейських, які перебувають при виконанні службових обов`язків, покладений обов`язок забезпечувати громадський (публічний) порядок, під яким розуміють урегульовану правовими та іншими соціальними нормами систему суспільних відносин, що забезпечує захист прав і свобод громадян, їх життя і здоров`я, повагу честі та людської гідності, дотримання норм суспільної моралі.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 187-5 КУпАП, полягає у вчиненні: а) публічних закликів у будь-якій формі до невиконання розпоряджень або вимог працівника поліції у зв`язку з виконанням ним обов`язків з охорони громадського порядку, якщо ці дії призвели до порушення громадського порядку; б) поширенні завідомо неправдивих відомостей з метою провокації непокори законній вимозі працівника поліції, якщо ці дії призвели до порушення громадського порядку.

Публічні заклики передбачають хоча б одне відкрите звернення до певного кола осіб, в якому висловлюються ідеї, вимоги чи настанови чинити опір та не виконувати законні розпорядження або вимоги працівника поліції у зв`язку з виконанням ним обов`язків з охорони громадського прядку; поширення завідомо неправдивих відомостей з метою провокації непокори законній вимозі працівника поліції необхідно розуміти як розповсюдження в усній або письмовій формі, у тому числі у засобах масової інформації, даних, що не відповідають реальності та мають на меті непідкорення громадян законним вимогам працівників поліції. Невід`ємною ознакою складу цих правопорушень є причинний зв`язок між зазначеними діями та їх наслідком, яким є порушення громадського порядку.

У цьому випадку ОСОБА_1 інкриміноване адміністративне правопорушення, що полягало у публічних закликах ОСОБА_2 не виконувати законних розпоряджень та вимог працівників поліції, яке здійснювалось у присутності сторонніх осіб, котрі перебували поруч з ОСОБА_2 ; повідомленні ОСОБА_2 неправдивих відомостей про те, що поліцейські є невідомими особами, а не працівниками поліції. Наведене мало наслідком невиконання останнім законних вимог поліцейських та в подальшому призвело до його затримання. Про те, що ОСОБА_2 відмовився пред`явити працівнику поліції документи, які посвідчують його особу, виключно через настанови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підтвердив під час допиту в суді першої інстанції.

Крім цього, поведінка ОСОБА_1 , який з власної ініціативи втрутився у розмову поліцейських з ОСОБА_2 , чіплявся до патрульних та не виконував їхні законні вказівки, змусила два екіпажі патрульної поліції витягувати його зі службового автомобіля, що супроводжувалось пручанням ОСОБА_1 та його голосними криками, що призвело до порушення громадського порядку. Наведене підтверджується тим, що стороння особа підійшла до поліції з`ясувати, що сталося та чому на подвір`ї будинку лунають крики. Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги стосовно відсутності порушень громадського порядку. При цьому ст. 185-7 КУпАП, встановлюючи обов`язковість наслідків у вигляді порушень громадського порядку, не визначає, що таке порушення має здійснюватись виключно особою, до якої звернено публічні заклики не виконувати законні вимоги поліції.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що під час виконання службових обов`язків, згідно з вимогами статей 5-1, 20 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські перебувають в однострої, на якому розміщується спеціальний жетон.

З наявного у матеріалах справи відеозапису слідує, що під час спілкування з ОСОБА_2 працівники поліції перебували у форменому одязі з закріпленими боді-камерами, мали спеціальні жетони, у їх користуванні перебував службовий автомобіль з символікою поліції, що дозволяло ідентифікувати їх як працівників поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначена подія відбувалась на подвір`ї багатоповерхового будинку на АДРЕСА_3 , яке у розумінні чинного законодавства, що до громадських місць відносить, в тому числі, вулиці, є громадським місцем, адже перебуває у спільному користуванні мешканців навколишніх будинків. Таким чином, доводи захисника стосовно того, що зазначений інцидент відбувався не у громадському місці, є безпідставними.

Таким чином апеляційним судом встановлено, що наявними в матеріалах справи доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-7 КУпАП, через що покликання в апеляційній скарзі на ці обставини є неспроможними.

Покликання сторони захисту на відсутність будь-яких порушень у діях ОСОБА_2 спростовується поясненнями останнього, який у суді першої інстанції зазначив, що на нього було складено постанову за ч. 2 ст. 178 КУпАП та він сплатив штраф, вказаний у цій постанові. Таким чином, ОСОБА_2 винесеної працівниками поліції щодо нього постанови не оскаржував, тобто така набрала законної сили та підтверджує факт вчинення останнім інкримінованого йому правопорушення.

Не ґрунтуються на вимогах закону й апеляційні доводи про недотримання працівниками поліції чинного законодавства, на що, за версією сторони захисту, звернув увагу ОСОБА_1 .

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 цього Закону визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що працівники поліції прибули на виклик про порушення громадського порядку, виявили ОСОБА_2 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння та щодо котрого в подальшому склали постанову за ч. 2 ст. 178 КУпАП, яку він не оскаржував, апеляційний суд приходить до переконання, що поліцейські діяли відповідно до наданих повноважень та правомірно пред`явили останньому вимогу надати документи, що посвідчують його особу.

Водночас, згідно з вимогами частин 1, 2 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Вказана норма є імперативною та не містить жодних винятків.

Тобто ОСОБА_1 , який публічно закликав ОСОБА_2 не виконувати законні вимоги працівників поліції і вводив його в оману стосовно їх статусу та повноважень, при цьому розуміючи, що ті перебувають у форменому одязі та у їх користуванні перебуває службовий автомобіль з відповідними ідентифікуючими ознаками, чого він не заперечив у суді апеляційної інстанції, усвідомлював законність дій поліцейських. Втім, всупереч цьому, заявляв, що ті не дотримуються вимог Конституції України та Закону України «Про Національну поліцію».

Враховуючи викладене, суддя суду першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення та дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-7 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким суддею надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доводи апелянта стосовно неправомірного застосування щодо ОСОБА_1 фізичної сили та спричинення йому тілесних ушкоджень не є предметом розгляду у цьому судовому провадженні. Як встановлено в суді апеляційної інстанції, сторона захисту за вказаним фактом звернулася в органи ДБР щодо перевірки зазначених дій працівників поліції.

Що стосується порушення права ОСОБА_1 на захист, то згідно з ч. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. При цьому обов`язкова участь захисника під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не передбачена. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 261 КУпАП про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі. Як слідує з протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 , після затримання йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також право та можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу», що стверджується його підписом. Крім цього, про затримання було повідомлено центр безоплатної правової допомоги. Повідомити родичів про своє затримання ОСОБА_1 відмовився.

Не спростовують висновків судді суду першої інстанції і покликання на недотримання судом строків розгляду справи за ст. 185-7 КУпАП, оскільки сторона захисту заявила клопотання про допит свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 а також витребування записів з відеореєтраторів поліцейських, яке було задоволене судом, що зумовило неодноразове відкладення розгляду справи.

Обговорення працівниками поліції питань стосовно встановлення відповідності діянь ОСОБА_1 ознакам того чи іншого адміністративного правопорушення, передбаченого в КУпАП, зумовлене необхідністю правильної кваліфікації його дій та нормами чинного законодавства не заборонене.

Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя суду першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-7 КУпАП, та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП в межах альтернативної санкції ст. 185-7 КУпАП відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и л а:

постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 8 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-7 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Леонтьєва Олега Валентиновича в його інтересах без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.