КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/2086/2023 Суддя-доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Голуб С.А.,

за участі осіб, які з`явились в судове засідання:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Солодовніка О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року, що прийнята за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року, ОСОБА_1 24 жовтня 2022 року о 11 годині 47 хвилин, на автодорозі М-05, Київ-Одеса, 78 км., керував транспортним засобом «Audi 100», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме:зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Водієві було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога у встановленому законом порядку, нащо водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнано ОСОБА_1 винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17000 грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 22 березня 2023 року подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено докази у справі

В доводах апеляційної скарги зазначає, що дане направлення складене в порушеннями пункту 12 Розділу III Інструкції-1452/735, де зазначено, що направлення здійснено до закладу охорони здоров`я: «Комунальний заклад «Ставищенська центральна районна лікарня» Ставищенської районної ради Київської області вул. Радянська, 15/4, який не є найближчим, бо найближчим медичним закладом є заклади розташовані в м. Біла Церква, смт. Рокитне.

Вважає, що працівник поліції склавши направлення, з порушенням пункту 12 Розділу III Інструкції-1452/735, намагався здійснити направлення не в найближчий лікарський заклад, так він ще й здійснював таке направлення в заклад якого не існує з юридичної точки зору, а тому вважає, що ОСОБА_1 , мав правову підставу відмовитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі якого юридично не існує, у зв`язку з чим така відмова не повинна мати правових наслідків.

Доданий до справи відеозапис є фрагментарним, що суперечить п. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18 грудня 2018 року № 1026, яким передбачено безперервну відеозйомку.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить скасувати оскаржувану постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року та прийняти нову постанову, якою закрити адміністративне провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Солодовнік О.П. підтримали апеляційну скаргу. ОСОБА_1 пояснив, що він був зупинений працівниками поліції на в`їзді до м.Біла Церква. Він слідував на прийом до лікаря, оскільки знаходився на амбулаторному лікуванні. Спілкування з працівниками поліції відбувалось протягом години. ОСОБА_1 пропонував працівникам поліції поїхати до найближчого медичного закладу в м. Біла Церква, однак йому виписали направлення до медичного закладу, який розташований на відстані 60 км від м.Біла Церква.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та захисника - адвоката Солодовніка О.П. вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовуючи до правопорушника адміністративне стягнення суд першої інстанції виходив з того, що обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до п.п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до Наказу № 667 адм від 08 липня 2020 року департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації Комунальне некомерційне підприємство Рокитнянської районної ради «Рокитнянська центральна районна лікарня» внесена до переліку закладів охорони здоров`я Київської області, яким надається право проведення огляду водії транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Таким чином, ця лікарня була найближчим закладом охорони здоров`я, до якого мав бути направлений ОСОБА_1 і яка знаходилась на відстані 30 км від місця зупинки. Разом із тим, поліцейськими він був направлений до Ставищенської центральної районної лікарні, яка знаходиться на відстані 60 км від місця зупинки, що є порушенням наведеної вище Інструкції.

Апеляційний суд не може погодитись із судом першої інстанції в тому, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду взагалі, а не у конкретній лікарні, що вбачається із відеозапису. Апеляційний суд встановив, що із направлення, яке виписане ОСОБА_1 24 жовтня 2022 року о 12 годині 03 хвилини, з яким він ознайомився і поставив свій підпис, вбачається, що він був направлений до Ставищенської центральної районної лікарні. Тобто місце проведення огляду йому було відомо ще до складання протоколу, який складений о 12 годині 50 хвилин. Та обставина, що на відеозапису не зафіксовано, що поліцейський зазначає, до якого медзакладу направляється порушник, не може бути підставою для тверджень про його відмову від проходження огляду взагалі, а не у конкретному медичному закладі, оскільки відеозапис є фрагментарним, отже стверджувальні ОСОБА_1 обставини щодо його відмови проходити огляд у лікарні, яка знаходиться на значній відстані від місця зупинки, цим відеозаписом не спростовуються.

Відповідно до п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18 грудня 2018 року № 1026. включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Само по собі пред`явлення до суду фрагментарного запису події не можна вважати порушенням з боку працівників поліції, яке тягне за собою його неприйняття взагалі, оскільки ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки.

Разом із тим, якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності посилається на обставини, які мали місце, мають значення для визначення вини цієї особи, але внаслідок надання поліцейськими лише частини запису не можуть бути доведені цією особою, проте у сукупності із іншими доказами ставлять під сумнів правомірність дій працівників поліції, ці сумніви мають тлумачитись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права

Так згідно ч. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не відповідають закону, не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обґрунтований сумнів.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, не звернув увагу на наявні порушення, що призвело до помилкового висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб