Провадження № 3/625/26/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2023 р. с. Різуненкове

Суддя Коломацького районного суду Харківської області Скляренко М.О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до Коломацького районного суду Харківської області із Харківського апеляційного суду, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 30 жовтня 2006 року Богодухівським РВ УМВС України в Харківській області, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

18 квітня 2023 року до Коломацького районного суду Харківської області на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року надійшла справа за № 615/1591/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20, ч.1 ст. 130 КУпАП.

В порядку підготовки до розгляду вказаної справи з`ясовано, що постановою, винесеною суддею Валківського районного суду Харківської області 13 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень і до нього за правилами, визначеними ст. 36 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду, винесеною 20 лютого 2023 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , вищевказану постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 172-20 та ч.1 ст. 130 КУпАП, скасовано, а матеріали справи повернуто для дооформлення посадовим особам, які склали протоколи про адміністративні правопорушення серії ДНХ-2 №4653 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП від 06 грудня 2022 року та серії ААД №327562 за ч.1 ст. 130 КУпАП від 06 грудня 2022 року, для усунення процесуальних недоліків.

Після вжиття посадовим особам, які склали вищевказані протоколи про адміністративні правопорушення, заходів, спрямованих на усунення процесуальних недоліків, зазначених суддею Харківського апеляційного суду в ухвалі, винесеній ним 20 лютого 2023 року, в.о. голови Валківського районного суду Харківської області звернулася до Харківського апеляційного суду із поданням, датованим 07 квітня 2023 року, в якому ставилося питання про направлення справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 та ч.1 ст. 130 КУпАП на розгляд до іншого суду.

За результатами розгляду вищезазначеного подання в.о. голови Валківського районного суду 12 квітня 2023 року суддею Харківського апеляційного суду вирішено направити справу за № 615/1591/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20, ч.1 ст. 130 КУпАП для розгляду по суті до Коломацького районного суду Харківської області.

Ухвалою судді Коломацького районного суду Харківської області від 09 травня 2023 року, винесеною у порядку підготовки до розгляду справи, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З приводу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід зазначити наступне.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №327562, складеного 06 грудня 2023 року проліцейським СРПП відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції О.В. Котелевцем, водій ОСОБА_1 06 грудня 2022 року о 15 годині 30 хвилин на 429 км. автомобільної дороги «Київ Харків - Довжанський» керевув транспортним засобом «Nissan Almera», державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», результат огляду 1,94 ‰.

Також, в протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження факту скоєння правопорушення до вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №327562, складеного 06 грудня 2023 року проліцейським СРПП відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції О.В. Котелевцем (а.с. 18), долучені: 1) роздруківка результату тесту, проведеного за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820» ARLJ-0446 за № 301 (а.с.19); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений проліцейським СРПП відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції О.В. Котелевцем (а.с. 20); довідка, видана ДОП СП відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції О.Холіною, про те, що посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося (а.с. 21).

Крім того, на виконання постанови судді Харківського апеляційного суду, винесеної 20 лютого 2023 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , в її частині, що стосується дооформлення уповноваженими на те особами зібраних ними матеріалів і усунення процесуальних недоліків, до матеріалів долучено довідку, видану ДОП СП відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції О.Холіною, про те, що по інкримінованому ОСОБА_1 адміністративному правопорушенню, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП, відеозапис відсутній (а.с. 61).

Будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с. 83) ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому у судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Векленко В.І. вважав за можливе розгляд справи провести за відсутності його клієнта, який обізнаний про дату, час та місце розгляду справи, свою позицію з приводу інкримінованого йому адміністративного правопорушення виклав у апеляційній скарзі.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Векленко В.І. у судовому засіданні, діючи на підставі відповідного договору про надання правової допомоги та ордеру, від імені та в інтересах свого клієнта, у судовому засіданні висловив свою думку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з наступних підстав.

Так, адвокат Векленко В.І. зазначив, що ОСОБА_1 в день, час та місце, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дійсно керував транспортним засобом, проте не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а протокол про адміністративне правопорушення і інші матеріали справи не доводять його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Так, захисник зазначив, що впротоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не зазначено свідків, в присутності яких мав би відбутися огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і до матеріалів не долучено відеозапису процедури огляду на стан сп`яніння, а тому з врахуванням положень ч. 5 ст. 266 КУпАП результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння є недійсними. Окремо адвокат Векленко В.І. звернув увагу на ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений 06 грудня 2022 року о 15 годині 30 хвилин, в той час як згідно роздруківки результату тесту, проведеного за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820» ARLJ-0446 за № 301, сам огляд на стан сп`яніння проведений 06 грудня 2022 року о 15 годині 55 хвилин, тобто вже після складення відповідного протоколу.

З огляду на вищевказані обставини захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Векленко В.І. вважав, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП має бути закритим у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх за правилами, визначеними ст. 252 КУпАП, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень і доводів захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом Рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть лише фактичні дані, одержані відповідно до вимог чинного законодавства України, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до пункту п`ятого Рішення Конституційного Суду України №1-рп/19 від 26 лютого 2019 року презумпція невинуватості є важливою гарантією дотримання прав особи та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду. Конституційний Суд України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Відповідно до практики ЄСПЛ принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 р., пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» від 23.07.2002 р.).

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справи "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року, «Шмауцер проти Австрії» від 23 жовтня.1995 року, «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункти 17, 21 рішення "Надточій проти України").

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 7, 251, 252, 280 КУпАП та ст.ст. 85, 86 КПК України в поєднанні із вказаною вище позицією Конституційного суду України, викладеною у рішенні № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, а також практикою ЄСПЛ, що за правилами, визначеними ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" має враховуватися судом як джерело права, можна зробити висновок, що у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності належними вважаються докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність передбачених ст. 280 КУпАП обставин, які підлягають доказуванню у справі, а також інших обставин, які мають значення для справи, та прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

В той же час допустимим визнається доказ, якщо він отриманий суб`єктом, уповноваженим на це законодавством із належного джерела та з додержанням належної процедури отримання, тобто дотримання процесуального порядку їх збирання та закріплення відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вже зазначалося вище, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцією до суду, крім протоколу про адміністративне правопорушення подано й і нші докази, зокрема: 1) роздруківку результату, проведеного за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820» ARLJ-0446 за № 301); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений проліцейським СРПП відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції О.В. Котелевцем ; довідку, видану ДОП СП відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції О.Холіною, про те, що посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося; довідку, видану ДОП СП відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції О.Холіною, про те, що по інкримінованому ОСОБА_1 адміністративному правопорушенню, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП, відеозапис відсутній.

Оцінюючи зазначені вище докази на предмет їх відповідності критеріям належності та допустимості, суд вважає, що роздруківка результату тесту, проведеного за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820» ARLJ-0446 за № 301 та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений проліцейським СРПП відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції О.В. Котелевцем, є недопустимими доказами з наступних підстав.

Так, згідно ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 40 ЗУ «Про національну поліцію» передбачено, що поліцією в своїй діяльності застосовуються технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно п. 3 розділу 1 та п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ 18 грудня 2018 року за № 1026, кінозйомка та відеозапис - процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформаці. До технічних приладів і технічних засобів що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що застосовуються органами та підрозділами поліції відносяться зокрема: автомобільна система технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відео-, аудіо запису; відеореєстратор; портативний відеореєстратор,; стаціонарна система технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно п.3 та п.5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціїі, затвердженого постановою Кабінету міністрівУкраїни від 17 грудня 2008 року за № 1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердженя стану сп`яніння водія в результаті такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Згідно імперативних приписів, закріплених у ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, зокрема зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, та інших матеріалів вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений проліцейським СРПП відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції О.В. Котелевцем без застосування технічних засобів відеозапису та за відсутності свідків, тобто з порушенням визначеного ч. 2 ст. 266 КУпАП порядку його проведення, а тому роздруківка результату тесту, проведеного за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820» ARLJ-0446 за № 301 та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не можуть вважатися допуститими доказами, а сам огляд на стан алкогольного сп`яніння, за правилами, визначеними ч. 5 ст. 266 КУпАП, слід вважати недійсним.

Окремо суд зазначає, що зафіксовані поліцейським СРПП відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції О.В. Котелевцем у протоколі про адміністративне правопорушення дані щодо часу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення та часу складання самого протоколу є дуже сумнівними і такими, що не узгоджуються між собою. Так, в протоколі, складеному поліцейським 06 грудня 2022 року о 15 годині 30 хвилин, зазначено, що інкриміноване особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, правопорушення, об`єктивною стороною якого є керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинене того ж дня і в той же час, в який складено протокол, тобто 06 грудня 2022 року о 15 годині 30 хвилин, а з роздруківки результату тесту, проведеного за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820» ARLJ-0446 за № 301 вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений 06 грудня 2022 року о 15 годині 55 хвили, тобто вже після складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, що є неможливим з об`єктивних причин, позаяк складання адміністративного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП та вчинення особою адміністративного правопорушення завжди розірвані у часі і одночасно відбуватися не можуть. Така позиція суду базується на тому, що вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, завжди передує складанню поліцейським відповідного протоколу, позаяк перед його складанням, уповноважена на те особа повинна вчинити ряд дій, як то зупинити транспортний засіб, підійти, представитися, виявити у водія ознаки алкогольного сп`яніння, провести процедуру огляду на стан сп`яніння, і т. ін, що в будь-якому разі потребує певного часу.

Такі обставини викликають сумнів у достовірності зафіксованих в протоколі даних щодо часу складання та часу вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, що в свою чергу унеможливлює встановлення судом фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється доведеній невинуватості.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства».

На підставі викладеного, взявши до уваги те, що наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на це, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд,

постановив:

Провадженні у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: М.О. Скляренко