Справа № 206/879/23
Провадження № 3/206/598/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

09.03.2023року Суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Малихіна В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №204434 ОСОБА_1 10.02.2023 року, о 15.15 год. у м. Дніпро, Самарський район, вул. Лісопаркова, буд. 5а, керував ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , відносно якого було встановлено обмеження у праві керування транспортним засобом, постановою виконавця Бутенко О.М. від 07.09.2021 року №15127433, за що передбачена відповідальність частиною 3 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, не надав письмових заперечень проти протоколу, тому на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно вимог ч. 3 ст. 126 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення наступає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які би вказували на наявність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме про те, що ОСОБА_1 знав про те, що на нього накладено обмеження, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 отримав постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 25.10.2018 року.

Крім того, в матеріалах справи не міститься жодних фото та відеоматеріалів стосовно подій які відбувалися 10.02.2023 року за участі ОСОБА_1 , проте в протоколі зазначено, що подію було зафіксовано на відеореєстратор 471858 та 470046.

Тому, наявний в матеріалах справи зазначений протокол не є підтверджуючим доказом скоєння даного адміністративного правопорушення, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи, складений всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, зокрема, не долучено доказів, які б вказували на ознаки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і в тому числі, в матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення недостатньо доказів наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях, як події, так і складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Керуючись вимогами ст.ст. 126, 247, 251, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора та може бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя В.В. Малихіна