ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/390/23

23 березня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції № 2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, за ст.173 КУпАП,

за участі учасників судового розгляду: особи., яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Оніщука С.П., потерпілого ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2023 року у м.Костопіль відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим дільничним офіцером поліції СП Відділення поліції №2 Рівненського РУП складено протокол серії ВАВ №726889 про адміністративне правопорушення з якого вбачається, що 30.12.2022, о 15 год 30 хв, громадянка ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці за адресою АДРЕСА_1 , висловлювалась нецензурною лайкою та пошкодила електролічильник на фасаді будинку.

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт вчинення правопорушення заперечила та пояснила, що не вчиняла нічого протиправного.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Оніщук С.П., в судовому засіданні заперечив факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та пояснив, що протокол відносно ОСОБА_1 складений з порушення, а саме: пізніше ніж передбачено ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення; не містить правильної посади особи, яка його склала; містить відомості про начебто стан сп`яніння ОСОБА_1 без вказівки на підтверджуючі це докази; містить закреслення.

Також пояснив, що до протоколу долучено письмові пояснення ОСОБА_3 від 02.01.2023, який не вказаний як свідок у протоколі і це при тому, що заява про вчинення ОСОБА_4 правопорушення була написана потерпілим лише 15.01.2023, що ставить під сумнів належність таких пояснень, як доказу, а самі матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Вважає, що за наведених порушень та невідповідностей, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Присутній в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями та часто вчиняє протиправні дії, а також наносить шкоду його майну і що 30.12.2022 остання у стані важкого сп`яніння та пошкодила належний йому електролічильник.

Просить застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника адвоката Оніщука С.П., потерпілого ОСОБА_2 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_2 звернувся до відділення поліції із заявою щодо вчинення ОСОБА_1 30.12.2022 хуліганських дій лише 15.01.2023 і у цей же день від останнього було відібрано письмові пояснення за даним фактом.

При цьому, незважаючи на те, що саме 15.01.2023 було встановлено особу ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення відносно останньої складено лише 31.01.2023, тобто з порушенням передбачених ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення строків.

Крім того суд враховує, що відповідно до ч.1, 2 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до п.7, абз.3, 7 п.9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за №1496/27941 (далі Інструкція), не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Проте, як встановлено судом, складений відносно ОСОБА_1 31.01.2023 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №726889 містить закреслення, що не допускається.

Більше того, у графі протоколу «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» зазначено посадовою особою, яка склала протокол «Ст. ДОП СП ВП №2 Рівненського РУП», що не відповідає вимогам ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п.9 Розділу ІІ Інструкції, оскільки адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 надійшли до суду від Відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області.

Тобто, назва посади особи, яка склала протокол зазначена невірно, оскільки такого органу поліції як Відділення поліції №2 Рівненського РУП не існує, а правильною назвою органу поліції є Відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області.

Суд також враховує, що відповідальність за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, а відповідно до вимог ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та абз.7 п.9 Розділу ІІ Інструкції суть адміністративного правопорушення у вказаній графі в даному конкретному випадку має відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Натомість, у вказаній графі протоколу про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення вказана «перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці за адресою АДРЕСА_1 , висловлювалась нецензурною лайкою та пошкодила електролічильник на фасаді будинку», що не відповідає диспозиції ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки не містить вказівки на порушення громадського порядку і спокою громадян.

Більше того, у фабулі протоколу зазначено передбачену п.6 ст.35 Кодексу України про адміністративні правопорушення обтяжуючу обставину, а саме перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Проте, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження вказаної обтяжуючої обставини і суду не відомо у який спосіб особа, яка склала протокол за фактом подій, які мали місце 30.12.2022, встановила 31.01.2023 наявність зазначеної обтяжуючої обставини, без проведення у передбачений законом спосіб і строк огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Також у суду викликає обґрунтований сумнів у належності як доказу письмових пояснень ОСОБА_3 від 02.01.2023, оскільки останні відібрані старшим дільничним офіцером поліції СП Відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майором поліції Кротом М.Г. по факту подій 30.12.2022 до того, як за даним фактом 15.01.2023 потерпілим ОСОБА_2 подано відповідну заяву до відділення поліції.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності, а відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд також враховує, що 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Враховуючи встановлені судом порушення під час оформлення адміністративних матеріалів, наявні розбіжності та суперечності у відомостях, які містяться у матеріалах справи та з огляду на практику Європейського суду з прав людини, у суду виник обґрунтований сумнів у доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому суд не приймає до уваги пояснення потерпілого ОСОБА_2 , оскільки останні не спростовують встановлені судом обставини та не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд.

СуддяЛ. А. Грипіч