Справа № 159/1128/23
Провадження № 3/159/564/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Панасюк С.Л. розглянувши справу, яка надійшла з Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130, ст.124, ч.2 ст.139 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 25 лютого 2023 року, о 15 год. 20 хв., на автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці, 85км., керував автомобілем марки «SKODA KODIAQ», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Крім цього, ОСОБА_1 , 25 лютого 2023 року, о 15 год. 20 хв., на автодорозі Доманово-Ковель-Чернівці, 85км., керував автомобілем марки «SKODA KODIAQ», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, в результаті чого здійснив наїзд на дорожнє огородження (відбійник) та ліхтарний стовп, що спричинило їх пошкодження.

ОСОБА_1 вину заперечив, пояснивши, що водієм автомобіля він не був, за кермом був його син ОСОБА_2 , який, так само як і він, працює в СТзОВ імені Лесі Українки. 25.02.2023 року разом з сином поїхали автомобілем підприємства по роботі. В обідню пору він з знайомим вжив алкогольні напої. Після чого син сів за кермо, а він їхав біля нього пасажиром. Під час руху автомобіля він відчув себе зле, схопився за кермо, в результаті чого автомобіль петляв по дорозі і врізався в стовп і відбійник. В результаті автопригоди він пошкодив палець об скло. До приїзду поліції залишався в автомобілі на пасажирському сидінні. Далі з місця пригоди його забрала швидка.

Свідок ОСОБА_2 дав аналогічні пояснення.

Зазначені пояснення є неправдивими і спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності.

З доданих до справи відео та аудіо матеріалів видно, що працівники поліції не сприйняли на віру заяву ОСОБА_2 про те, що за кермом автомобіля був він, і проводили перевірку цієї заяви. Зокрема, поспілкувалися по телефону з особами, які їхали за автомобілем, який потрапив в автопригоду, зокрема з ОСОБА_3 . Це спілкування додане до справи у виді аудіо файлу. З цього файлу видно, що згадані особи повідомили поліцію, що вели відео зйомку автомобіля, який потрапив в автопригоду, і нададуть поліції відеозапис. Крім цього, повідомили, що за кермом була старша людина, на якій була кров.

Згаданий вище відеозапис наданий поліції і доданий до справи.

Цей відеозапис, як і згаданий вище аудіо запис, здобувалися в ході встановлення поліцією особи, яка керувала автомобілем, з використанням наданих поліції прав, а тому є належними і допустимими доказами поряд з записами з поліцейських бодікамер.

Особа, яка здійснювала відеозапис, встановлена поліцією ще на стадії розслідування поліцією обставин автопригоди. Цією особою є ОСОБА_3 . Особа ОСОБА_3 та номер її телефону, через який згодом здійснювалося спілкування і передача відео файлу, встановлені поліцією з інформації про ДТП з потерпілими, яка надійшла на їхні планшети. Саме за цією інформацією поліцейські прибули на місце події. Скан цієї інформації, наданий поліцейською ОСОБА_4 , містить дані про заявника щодо автопригоди ОСОБА_3 , номер її мобільного телефону. З цього скану видно також, що інформація про автопригоду надійшла в поліцію зі служби «103», куди дзвонила ОСОБА_3 . Це відповідає поясненню ОСОБА_3 , що вона дзвонила на службу «103», а в поліцію не дзвонила. Згаданий скан наданий поліцейською ОСОБА_4 під час її допиту на підтвердження її слів і є, у зв`язку з цим, допустимим і належним доказом.

Підставами для поліцейських сумніватися в тому, що водієм автомобіля був ОСОБА_2 , а не сам ОСОБА_1 , були очевидними. ОСОБА_2 не зміг приховати того, що він прибув на місце автопригоди після того як вона відбулася, аналіз відеозапису і його поведінки не залишає в цьому жодного сумніву. На відеозапису він веде себе не як водій, який щойно потрапив в автопригоду, а як людина, яка прибула на місце автопригоди, щоб допомогти батькові. Це відобразилося не тільки на його поведінці, але і на його словах.

Зокрема, відеозаписом зафіксована розмова ОСОБА_2 з працівниками поліції, під час якої він говорить: «я приїхав забрати батька», на що відразу звернув увагу працівник поліції: як це так, він же називає себе водієм. На прохання надати посвідчення водія ОСОБА_2 відповідає: «посвідчення водія вдома». Коли працівник поліції запитує, що можливо посвідчення водія є в застосунку «Дія», ОСОБА_2 відповідає: «є, але телефон вдома». Коли працівник поліції запитує як ви їздите без документів, ОСОБА_2 відповідає: «мене привезли до нього, я його забрав, я сів за руль без документів».

Такі слова ОСОБА_2 викривають його неправдиві свідчення в суді, коли він говорить, що півдня їздив з батьком по роботі як водій. За таких обставин його ніяк не могли «привезти до батька» і він ніяк не міг приїхати «забрати батька». ОСОБА_2 у цьому випадку мимоволі говорить правду він після автопригоди приїхав забрати батька, забувши про необхідність триматися неправдивої версії про те, що він водій і їздив з батьком півдня.

До того ж, свідок ОСОБА_3 в суді пояснила, що 25.02.2023 року їхала з водієм як пасажир в автомобілі. Побачила як перед автомобілем почав небезпечно «петляти» автомобіль, виїхав на зустрічну смугу руху, а потім, повернувшись на свою смугу, врізався у відбійник і стовпа. Ці маневри автомобіля видались їй дивними і вона зняла їх на мобільний телефон аж до моменту зіткнення. Далі вони з водієм минули пошкоджений автомобіль, зупинилися для надання допомоги. По дорозі до пошкодженого автомобіля вона дзвонила по мобільному на швидку допомогу, на «103». Водієм пошкодженого автомобіля була особа, щодо якої розглядається справа (свідок під час її допиту в суді вказала на ОСОБА_1 ). Більше нікого в автомобілі і поблизу нього не було. ОСОБА_1 спочатку сидів на місці водія, а потім відкрив двері водія і вийшов з автомобіля. До місця пригоди почали прибувати мешканці сусіднього села, також зупинялись інші автомобілі. Побачивши, що з водієм нічого страшного не сталося і на місце пригоди прибули інші люди, вона залишила місце пригоди і поїхала в своїх справах. Дорогою у відповідь на дзвінок працівника поліції на її телефон вона скинула на його телефон записане нею відео, про яке йшлося вище. В поліцію вона не дзвонила, тільки на «103».

Згаданий свідок міг бути допитаний в суді, оскільки її свідчення з самого початку фігурували в справі як докази, ці свідчення працівники поліції використовували для встановлення особи, яка керувала автомобілем. Ці свідчення є належним і допустимим доказом.

Працівники поліції вірно встановили, що за кермом автомобіля був ОСОБА_1 і дотримали вимоги закону при складанні протоколів про адміністративне правопорушення щодо нього.

Свідок ОСОБА_4 , поліцейський роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП, під час розгляду справи пояснила, що 25.02.2023 року, о 15 год. 19 хв., на службовий планшет надійшло повідомлення, що зі сторони с. Воля Любитівська відбулося ДТП з участю автомобіля марки «Шкода» номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль в`їхав у відбійник, водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Поспілкувавшись в телефонному режимі з очевидцем події ОСОБА_3 , з`ясували що водієм та учасником ДТП є ОСОБА_1 . Після чого в останнього виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння згідно встановленого порядку. Останній заявив про відмову від огляду. Під час оформлення адміністративних матеріалів ОСОБА_1 швидкою повезли в лікарню. Однак, коли поліцейські прибули в лікарню, ОСОБА_1 там не було. Не було його також вдома, куди поліцейські також поїхали. Дружина повідомила, що ОСОБА_1 відвезли в інше місце, але куди категорично відмовилась повідомляти.

Поліцейський роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП Меменюк В.К. надав суду аналогічні пояснення.

З відеозапису видно, що ОСОБА_1 достовірно знав, що щодо нього розпочалася процедура складання протоколів про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, навіть за необхідності поїхати в лікарню для надання допомоги, він мав там чекати поліцейських для продовження складання протоколів, або ж повідомити про своє місце знаходження, з тим щоб поліцейські його могли знайти. Дії ОСОБА_1 , коли він, поїхавши в лікарню, фактично зник і став недоступним для продовження складання протоколів, поліцейські абсолютно правомірно розцінили як відмову від участі у такому складанні. Особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, зобов`язана бути присутньою до завершення процедури складання і створити усі умови для такої присутності. Невиконання такого обов`язку слід розцінювати як відмову від участі у складанні протоколу, У такому випадку складання протоколу завершується без участі особи, що і було зроблено поліцейськими у цьому випадку. З відеозапису видно, що ОСОБА_1 ухилився від продовження складання протоколів, поліцейські шукали його і в лікарні, і вдома, знайти його не вдалося. Стан ОСОБА_1 давав йому можливість продовжити участь у складанні протоколів, як видно з відеозапису, у нього був пошкоджений лише палець.

Відеозапис, який знаходиться на оптичному диску, доданому до матеріалів справи, підтверджує, що ОСОБА_1 виявляв ознаки, які давали підставу запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім цього, відеозаписом зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

До речі, ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не говорить, що він не водій, як це відбувається зараз. Неможливо розумно пояснити таку його поведінку в разі якщо він справді не був водієм. Така його поведінка говорить про те, що на той час вигадана версія про те, що водій не ОСОБА_1 , а його син, ще не була достатньо продумана і погоджена її фігурантами, це відбулося пізніше.

Не вписується у згадану версію також відсутність ознак будь-якого гальмування автомобіля перед зіткненням з відбійником і опорою. Якщо ОСОБА_1 , згідно цієї версії, схопився за кермо, то уявний тверезий водій ОСОБА_2 мав би гальмувати, що відбувається на рівні інстинкту. Ніякого гальмування, як видно з відеозапису, не було. Не видно також спроб уявного тверезого водія ОСОБА_2 вирівняти автомобіль і уникнути зіткнення. ОСОБА_2 пояснив, що він розгубився, однак автомобіль досить довго «петляв» по дорозі, було більш ніж достатньо часу для тверезого водія, щоб почати впливати на ситуацію.

Викладене дозволяє зробити висновок, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вигадали версію про те, що водієм був не ОСОБА_1 .

Крім цього, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень доведена актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.02.2023 року, схемою місця ДТП від 25.02.2023 року.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130, ч.2 ст.139 КУпАП, його заперечення спростовані.

Згідно довідки від 28.02.2023 року, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 06.03.1999 року.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника.

Керуючись ст.36, 40-1, 283, 284, 294 КпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.124, ч.2 ст.139 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ КОВЕЛЬСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ С.Л.ПАНАСЮК