Справа № 152/143/23
Провадження № 33/801/248/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

У постанові суду зазначено, що 7 січня 2023 року о 16 год. 40 хв. в с. Деребчин по вул. Героїв Майдану, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Dacia-Sandero державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування даним видом транспортних засобів. Порушення вчинене повторно протягом року, відтак, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою суду, 21.02.2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 7 січня 2023 року транспортним засобом він не керував, перебував у припаркованому на узбіччі автомобілі, який належить його другу, в якості пасажира. Стверджує, що працівники поліції склали протокол скориставшись його неосвідченістю. Жодних доказів, які підтверджували вчинення ним правопорушення, зокрема відеозапису щодо руху транспортного засобу, працівниками поліції до справи не долучено. Зазначає, що надаючи пояснення суду від дійсно визнав факт притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП раніше, що не є доказом визнання ним вини за протоколом про адміністративне правопорушення від 07.01.2023 року.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до пунктів 2.1(а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Обґрунтовуючи свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд першої інстанції вірно поклав в основу оскаржуваної постанови наявні в матеріалах справи докази, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 324735 від 07 січня 2023 року.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення - визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно довідки, виданої Головним Управлінням національної поліції у Вінницькій області Відділення поліції № 2 Жмеринського районного відділу поліції, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія категорії «С» (а. с. 2).

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № ЕАР №5870591 від 9 вересня 2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а. с. 3).

В протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 324735 від 07 січня 2023 року, що є предметом розгляду в даній справі, ОСОБА_1 власноруч написав, що керував автомобілем не маючи категорії «В» (а. с. 1).

Вказаним доказам суд першої інстанції дав належну оцінку та вірно, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин, зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що вчинено повторно протягом року, правильно призначив йому адміністративне стягнення в межах санкції даної статті, з дотриманням вимог ст. 33-35 КУпАП, з огляду на таке:

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

«В»- автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

«C» - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Разом з тим, відповідно до технічних характеристик автомобіль Dacia Sandero - є легковим транспортним засобом. Для керування легковим автомобілем, водій зобов`язаний у встановленому порядку отримати (мати при собі під час керування ТЗ) відповідне посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «В».

Посвідчення водія видається відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 «Про затвердження Положень про порядок видачі посвідчення водія і допуск громадян до керування транспортними засобами», даним Положенням відсутність відмітки у посвідченні водія про право керування транспортним засобом відповідної категорії забороняє водієві керувати транспортним засобом даної категорії, тому за таке порушення передбачена відповідальність, як за керування засобом без посвідчення водія (ст. 126 КУпАП).

Доводи апеляційної скарги про те, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, перебував у припаркованому на узбіччі автомобілі, який належить його другу в якості пасажира, апеляційний суд оцінює критично як лінію захисту, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом та спростовуються дослідженими доказами, які наявні у матеріалах справи: даючи пояснення безпосередньо під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноруч написав: «керував автомобілем не маючи категорії В». Вказані обставини ОСОБА_1 підтвердив у суді першої інстанції та повністю визнав свою вину у вчиненому.

Відтак, апеляційний суд акцентує увагу, що ні на місці події, ні в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляв, що автомобілем керував не він, а інша конкретна особа.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявні у справі докази в їх сукупності, які узгоджуються між собою та доповнюють одні одних, належним чином доводять обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та спростовують твердження апелянта.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного апеляційний суд виснує, що судом першої інстанції виконано в повній мірі вимоги ст. 245 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції і детально викладені у постанові, а тому підстави для скасування постанови суду та задоволення апеляційної скарги - відсутні. Порушень законодавства, під час розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 7, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета