28.03.2023 Справа № 756/3188/23
Ун.№756/3188/23
Пр.№3-зв/756/2/23
П О С Т А Н О В А

28 березня 2023 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відвід судді,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Оболонського районного суду м.Києва Шевчука А.В. знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

23.03.2023 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді, яка обґрунтована тим, що при розгляді справи суддя поводив себе упереджено і почав коментувати обставини події, яка є предметом розгляду, у разі коли б він був на місці ОСОБА_2 , надавати оцінку його діям, а також зазначив, що якщо суд визнає заявника винним у цій справі, то одним штрафом це не обійдеться, а покарання буде більш серйозним.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст..286 КК України, вважаю, що зазначені адміністративні правопорушення, зазначені вище, з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним».

Дані обставини беззаперечно вказують на те, що розгляд справ про адміністративне правопорушення має здійснюватися справедливим судом з точки зору ст.6 Конвенції.

Наявність безсторонності суду відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатись за суб`єктивними та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України» (Biluha v. Ukraine), п.49).

Правосуддя повинно не тільки чинитись, повинно бути також видно, що воно чиниться. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (Рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України», (Biluha v. Ukraine), п.53).

В рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи від 17.11.2010 року у пункті 11 щодо зовнішньої незалежності суддів зазначено, що зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Пержоли В.С., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що матеріали справи та заяви про відвід судді не містять доказів, які б підтверджували дослівність висловів судді, які на думку заявника, викликали сумніви у його неупередженості та об`єктивності. Таких доказів не надано і при розгляді заяви про відвід. За відсутності таких доказів, суд вважає безпідставним вважати, що дії головуючого при розгляді справи про адміністративне правопорушення свідчать про його упередженість та необ`єктивність, оскільки суд не може перевірити доводи заявника, а задоволення заяви про відвід без достатніх для того підстав є неправомірним. Відвід судді у такому випадку, виключно посилаючись на трактування слів головуючого одним з учасників справи, суперечитиме завданням судочинства, призведе до невиправданого затягування розгляду справи.

З вищевказаних підстав, вважаю правильним відмовити у задоволенні заяви про відвід судді Шевчука А.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

За таких обставин, керуючись ст. ст. 251, 252, 279 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шевчука А.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М.Майбоженко