КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/7580/22
Провадження № 33/824/1286/2023
Головуючий в суді першої інстанції: Ткаченко Д.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 жовтня 2022 року о 06 год. 43 хв. в Бориспільському районі Київської області, на 47 км автодороги Київ - Харків, ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗИЛ - ММЗ 4502» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, та від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Дії ОСОБА_1 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

На судове рішення ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду, а провадження закрити за відсутності в його складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги апелянт вважає, що суд безпідставно встановив порушення ним п. 2.5 ПДР, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, куди він був доставлений працівниками поліції.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в силу відсутності фізіологічної потреби він міг здати для дослідження сечу, про що повідомив лікаря. Однак останній, всупереч приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), не запропонував йому надати зразки слини, змивів з поверхонь губ, шкірного покриву, чи крові.

З огляду на порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, та за відсутності його відмови від проходження огляду, ОСОБА_1 стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, однак суд не взяв до уваги наведені обставини та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення та змісту оскаржуваного судового рішення, суд всебічно дослідив всі надані йому докази, дав їм належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, навівши у постанові достатні мотиви його ухвалення.

Апеляційний суд зазначає, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження судом першої інстанції та правильно визнані необґрунтованими, про що у постанові наведені належні мотиви.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у відповідності до порядку, передбаченому Інструкцією, та положень ст. 266 КУпАП був направлений поліцейським до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 було запропоновано здати сечу для лабораторних досліджень, на що останній відмовився та наполягав на тому, щоб у нього взяли на дослідження кров. Йому також було запропоновано застосувати медичні методи для отримання біологічного матеріалу, однак ОСОБА_1 наполягав на своєму.

Наведені обставини були ретельно досліджені судом першої інстанції та ним зроблений правильний висновок про те, що поведінка ОСОБА_1 у медичному закладі свідчить про очевидне небажання пройти в установленому законом порядку огляд на стан сп`яніння, а тому правильно розцінена поліцейським як відмова від проходження огляду.

З такими висновками погоджується апеляційний суд.

Також апеляційний суд погоджується з твердженням суду про те, що саме на лікаря покладений обов`язок визначити, що в конкретній ситуації буде предметом дослідження біологічного середовища.

Відповідно до доводів, викладених в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, посилаючись на Інструкцію, що фізіологічна неможливість здати сечу на дослідження не може бути розцінена як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності даних про те, що особа умисно вчиняє дії, за яких здача біологічного матеріалу, необхідного для проведення дослідження, є неможливою.

Відповідно до наявних матеріалів справи, зокрема письмових пояснень ОСОБА_2 , які ним надані до суду першої інстанції, доводів апеляційної скарги, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, він навіть не намагався здати для аналізу сечу. Це підтверджується тим, що наданий йому для здачі сечі спеціальний бокс так і залишився в герметичній упаковці.

Отже, водій вербально не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, однак його поведінка свідчить саме про це, що є порушенням п. 2.5 ПДР, оскільки водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що як поліцейський, так і працівник медичного закладу діяли у відповідності до приписів Інструкції, в той час як водій ОСОБА_1 не виконав покладені на нього обов`язки на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За результатом апеляційного розгляду не встановлено законних підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р. Трясун