Справа № 522/494/23
Провадження 3/522/495/23
Провадження № 3/522/544/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі судді Косіциної В.В., при секретарі Левченко К.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області 05.01.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студентки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2022 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Land Rover Range Rover Evoque, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Бернардацці, навпроти будинку 14/30, під час зміни напрямку руху не переконався у безпеці, не витримала безпечний боковий інтервал, в результаті чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 10.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КпАП України.

В судове засідання, ОСОБА_1 не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином.

06 лютого 2023 року до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Петрова Є.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та її представника. До заяви долучено диск з записом подій 14 листопада 2022 року на підтвердження обставин викладених у поясненнях ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 124 Кодексом України про адміністративні правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративні правопорушення серії ААД № 358730 від 23.11.2022 року, схемою місця ДТП, рапортом від 15.11.2022 року, поясненнями учасника пригоди ОСОБА_2 , копією паспорта, поясненнями ОСОБА_1 , витяг щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування та CD з відеозаписом та іншими матеріалами справи.

Згідно з п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 допустила порушення вимог пунктів 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Врахувавши характер скоєного правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь її вини, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю необхідним та достатнім застосувати накладення стягнення на правопорушника у вигляді штрафу.

Крім того, 14 листопада 2022 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Land Rover Range Rover Evoque, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Бернардацці, навпроти будинку 14/30, стала учасницею ДТП та залишила місце пригоди. Особу встановлено 23.11.2022 року.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 2.10 А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КпАП України.

В протоколі в графі «пояснення» ОСОБА_1 зазначила, що з протоколом не згодна, так як місце пригоди не залишала, всі дані надала.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» та у відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (ст. 62 Конституції України).

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона керуючи свої автомобілем зачепила автомобіль сусідки, який був припаркований в пожежному проїзді. Далі, після спілкування з власницею пошкодженого автомобіля, вони домовились, що даний факт вирішуватиметься в страховій компанії та буде складено ОСОБА_3 і за взаємною згодою вони поїхали з місця пригоди. Після чого, до її місця мешкання прибули співробітники поліції та запитували відео щодо вказаних вище подій.

Так, ст. 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад).

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 дійсно умисно вчинила дії щодо залишення місця ДТП, з метою приховати вчинене, оскільки вона з іншою учасницею ДТП з`ясувала обставини події, а тому вважати, що ОСОБА_1 залишила місце ДТП у суду не має підстав.

Відсутність доказів вчинення умисних дій, пов`язаних з залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого їй діяння, що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

У відповідності до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідност.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сама ОСОБА_1 звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 122-4, 221, 247, 251, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студентки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студентки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студентки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України, згідно п.1 ст. 247 КпАП України, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд міста Одеси.

Суддя Косіцина В.В.