Справа № 346/5403/22
Провадження № 3/346/285/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Коваленка Дениса Сергійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, 23 грудня 2022 року надійшов протокол серія ААД № 118676 від 13 грудня 2022 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), з матеріалами.

Аргументи держави Україна. Позиція поліцейського, який склав протокол відносно ОСОБА_1 полягала у тому, що 13 грудня 2022 року о 20 годині 54 хвилин в місті Коломия, Івано-Франківської області по вулиці Мазепи, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки "Volkswagengolf", державний номерний знак « НОМЕР_1 », з ознаками наркотичного сп`яніння: звуження зіниці очей, які не реагують на світло. Але, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікувальному закладі та на місці зупинки, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки керувала транспортним засобом у стані сп`яніння, і оскільки до цього вона вже притягувалась до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП рішення суду від 04.09.2022 року, за це передбачена адміністративна відповідальність частиною 2 статті 130 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_1 : згідно матеріалів справи заперечила свою вину. Повістка у паперовому вигляді була надіслана їй на поштову адресу, з рекомендованим листом, і вона отримала її ще 03 січня 2023 року, але не з`явилась. І тому, на підставі статті 6 «право на справедливий суд» Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року (де було розглянуто питання тривалості розгляду справи, але його висновок суд вважає цілком застосовним і до цієї справи), а також рішення від 24.02.2022 року про визнання не прийнятною заяви №43925/18 у справі "Goryachyy v. Ukraine" (якою суд не знайшов порушень статті 6 Конвенції у тому, що суд інформував людину про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання повістки поштою з рекомендованим повідомленням, але вона повернулась з поміткою, що її не було доставлено у зв`язку із закінченням строку для його отримання отримувачем) суд проводив розгляд справи ОСОБА_1 за її відсутності, оскільки вона як сторона у справі протягом більше місяця не вжила жодних заходів аби дізнатись про стан відомого їй судового провадження та забрати повістку. А про існування провадження проти неї саме у Коломийському міськрайонному суді йому було відомо, оскільки вона отримала повістку.

Оцінка суду.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, частиною 2 статті 130 КУпАП встановлено, що дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А згідно з положеннями частини 1 статті 130 КУпАП (в редакції, яка діяла на момент складання протоколу), адміністративним правопорушенням являлось керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння, є окремим і самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого, як частиною 1 так і частиною 2 статті 130 КУпАП. Але самі по собі, вони не визначають того встановленого законодавством порядку, в якому водій повинен пройти медичний огляд на стан сп`яніння, і яким чином фіксується відмова водія пройти такий огляд.

Загальний порядок огляду водія на стан сп`яніння, у тому числі й алкогольного, визначається положеннями статті 266 КУпАП. Зокрема, огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості їх застосування - огляд проводиться у присутності двох свідків; у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, до того ж, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення; при цьому, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій; огляд на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Разом з цим, направлення особи для огляду на стан сп`яніння, проведення такого огляду, а також фіксація відмови водія від проходження такого огляду, здійснюються виключно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 266 КУпАП).

Таким чином, встановлений діючим законодавством порядок огляду водіїв, що керували транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, вказує на те, що тільки таке діяння, як відмова водія від проведення огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, який внесений до переліку закладів охорони здоров`я, що затверджений для цього управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації (при дотриманні поліцейським усіх умов для проведення такого огляду, зокрема встановлення ознак сп`яніння), яка мала місце в присутності двох свідків або із застосуванням технічних засобів відеозапису, є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП (якщо правопорушенням розглядається саме відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку).

Відмова ж водія від його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським, з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або ж незгода з результатами такого огляду, самі по собі, в силу положень пунктів 6 та 8 названого Порядку №1103 та пунктів 6 і 7 Розділу IX Інструкції №1452/735, не являються адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП, а є підставою для направлення водія на проведення огляду на стан сп`яніння у найближчий заклад охорони здоров`я, який внесений до переліку закладів охорони здоров`я, що затверджений управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації.

А от якщо, водій відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, то таке діяння буде вважатись правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 130 КУпАП, якщо відмова особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками сп`яніння, мала місце саме у присутності двох свідків, щодо неупередженості яких не має сумніву, або із застосуванням технічних засобів відеозапису, і у зв`язку із обґрунтованою (тобто за наявності ознак сп`яніння) та передбаченою вказаним Порядком КМУ вимогою, зокрема вимогою поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, що входить у перелік закладів охорони здоров`я, що затверджений управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації. Оскільки пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння не у найближчому закладі охорони здоров`я, що включений у цей перелік чи в закладі, який взагалі не включений у цей перелік, або за відсутності ознак сп`яніння, забороняється.

І, що дуже важливо, така пропозиція повинна мати місце у присутності двох свідків або із застосуванням технічних засобів відеозапису, і будуть озвучені ознаки сп`яніння, погоджені МОЗ та МВС, які на думку поліцейського є у водія, при цьому свідки (бо власне для цього вони і залучаються) мають можливість пересвідчитись у наявності таких ознак та відмові водія пройти огляд на стан сп`яніння, або це буде зафіксовано із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Тобто поліцейський повинен довести показами свідків або відеозаписом, настання мінімум чотирьох умов: оголошення поліцейським, погоджених МОЗ та МВС ознак конкретного сп`яніння у конкретного водія, та пересвідчитись у їх наявності у водія, за такої можливості; висунення водію поліцейським передбачену законодавством вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, що входить у перелік закладів охорони здоров`я, що затверджений управлінням охорони здоров`я відповідної місцевої державної адміністрації; явна (вербальна чи не вербальна) або фактична (якщо мова іде про вчинення водієм певних дій з ухилення) відмова водія від проходження такого огляду.

Але суду не надано будь-яких доказів того, що всі чотири умови мали місце і були дотримані поліцейським (а.с.1-13).

Суду надано аудіовідеозапис події, який суд дуже детально дослідив (а.с.9), але відзначає, що він не містить ні дати, ні часу його здійснення працівниками поліції аби суд був упевнений, що ним зафіксовано подію, яка мала місце саме 13 грудня 2022 року о 20 годині 54 хвилин в місті Коломия, Івано-Франківської області по вулиці Мазепи, за участю ОСОБА_1 . Разом з цим, якщо на ньому і зафіксована саме ця подія суд відзначає, що наданий йому аудіовідеозапис події, не містить зафіксованої чітко визначеної вимоги поліцейського до ОСОБА_1 проїхати у найближчий медичний заклад для проходження нею огляду на стан наркотичного сп`яніння, відмова від чого дійсно була би адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 чи частиною 2 (за певних умов) статті 130 КУпАП України. Також цей запис не містить і факту встановлення поліцейським і оголошення ним ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , як підстава для її направлення для зазначеного огляду. І із змісту запису неможливо встановити те, чи були в наявності такі ознаки.

Також, щоє дуже суттєвим, до протоколу не додано доказів того, що ОСОБА_1 протягом року дійсно піддавалась адміністративному стягненню, за дії передбачені частиною 1 статті 130 КУпАП. Суд врахував посилання поліцейського у протоколі на те, що мало місце рішення суду від 04 вересня 2022 року, але копію такого рішення, суду не надано аби суд зміг пересвідчитись у тому, що ним дійсно було накладено адміністративне стягнення саме на ОСОБА_1 і саме за частиною 1 статті 130 КУпАП, і що таке рішення набрало законної сили.

В силу положень статті 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто у даному випадку, саме поліцейський повинен був надати докази, які б підтвердили, наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме частиною 2 статті 130 КУпАП, але таких доказів він не надав. А за таких обставин суд констатує, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, оскільки його не доведено поліцейським який склав протокол.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому враховуючи це, і оскільки суду не надано доказів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, в діянні ОСОБА_1 , провадження у справі слід закрити.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття провадження, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1,2,7,8,9,10,17-24,26,27,33-38,40-1,184,221,245-253,254-255,268,271,276,279,280,283-285,287,294,298-300,304,305,306 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Суддя Коваленко Д. С.