Справа № 461/6186/22 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/54/23 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю представника Львівської митниці Держмитслужби України Бащука Олега Григоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби України Костєва Дениса Ігоровича, на постанову судді Галицького районного суду м. Львова 29 грудня 2022 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 29 грудня 2022 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою судді, із протоколу про порушення митних правил № 1106/20900/22 від 30.10.2022, 30.10.2022 близько 10 год 37 хв в зону митного контролю по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб «VAN НООІ.», р/н НОМЕР_1 , в якому в якості пасажира переміщувалась гр. України ОСОБА_1 , яка слідувала з РП в Україну.

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та пасажирів, які ним слідують, в АСМО «Інспектор» та САІС ДМС України виявилось, що гр. ОСОБА_1 - 21.04.2018 о 12:34:54 год. через митний пост "СЕНЬКІВКА" ЧЕРНІГІВСЬКОЇ МИТНИЦІ ДФС ввезла на митну територію України автомобіль «OPEL VECTRA», р/н НОМЕР_2 . кузов № НОМЕР_3 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та САІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 30.10.2022 року.

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

При цьому, згідно з гл.55 р.ХІІ МК України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання, застосування заходів гарантування тощо).

Отже, пропуск ввезеного 21.04.2018 р. гр. ОСОБА_1 на митну територію України, автомобіля «OPEL VECTRA», р/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 здійснено у порядку, передбаченому нормами ч. 1 ст.381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Документи про аварію або дію обставин непереборної сили гр. ОСОБА_1 не надала. Письмового повідомленням у відповідності до ст. 192 МКУ до найближчого митного органу про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортних засобів, в термін до завершення визначеного митницею строку транзиту, також не надала.

Нормами ст.ст. 90 та 93 МК України визначено що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України. Згідно норм п.57 ч. 1 ст. 4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у т. ч. ті на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення).

Таким чином, на думку автора протоколу, гр. ОСОБА_1 , станом на 30.10.22 року, перевищила більше ніж на тридцять діб встановлений ч. 1 ст. 95 МК України строк доставки товару - автомобіля «OPEL VECTRA», р/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , що перебуває під митним контролем до митного органу призначення (пункту вивезення за межі митної території України).

Згідно з електронною базою даних «Реєстр порушників митних правил» Держмитслужби України, станом на 30.10.22 гр. України ОСОБА_1 впродовж року не притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення однорідних правопорушень.

Дії ОСОБА_1 орган митниці кваліфікує як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 6 ст. 470 МК України.

На вказану постанову представник Львівської митниці Держмитслужби України Костєв Денис Ігорович подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 000,00 гривень або конфіскації транспортного засобу «OPEL VECTRA», р/н НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 .

В обгрунтування вказує про те, що висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки не надано належної оцінки обставинам та матеріалам справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи, в результаті чого постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що факт звернення у правоохоронні органи не підтверджує, що проти ОСОБА_1 вчиненні злочинні дії.

Наголошує, що встановлення факту ввезення вищевказаного транспортного засобу на митну територію України ОСОБА_1 відбулось за допомогою електронних баз даних Інспектор та ЄАІС ДМСУ, що підтверджується відповідним витягом та є безспірним фактом.

Вказує, що будь яких доказів того, що ОСОБА_1 вищевказаний автомобіль на територію України не ввозився, а також підтверджуючих документів у відповідності до вимог статті 460 МК України ОСОБА_1 митниці та суду не надала.

26.01.2023 на електронну адресу Львівського апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу представника митного органу, у яких захисник-адвокат Панченко А.В. просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці залишити без задоволення.

Звертає увагу про те, що ОСОБА_1 станом на 21.04.2018 не перебувала за кордоном, а отже об`єктивно не могла ввезти з іншої країни на митну територію України автомобіль «OPEL VECTRA», р.н НОМЕР_2 .

Зазначає, що вказана довіреність, що оформлена 14 квітня 2018 року в м. Клайпеда, Литовська Республіка, не могла бути підписана ОСОБА_1 та використана нею при ввезенні на територію України транспортного засобу «OPEL VECTRA», р.н НОМЕР_2 , оскільки вона перший раз в житті виїхала за межі України у квітні 2022 року.

У судове засідання, призначене на 02.02.2023 особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник-адвокат Панченко А.В. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду. Натомість, захисник адвокат Панченко А.В. подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, у зв`язку із участю в судових засіданнях у інших справах.

Заслухавши представника Львівської митниці Держмитслужби Бащука О.Г., який підтримав апеляційну скаргу подану представником митного органу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника Львівської митниці Держмитслужби Костєва Д.І. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписом п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України та ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП регламентується, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ст. 1 ч. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суддею першої інстанції при розгляді матеріалів за протоколом про порушення митних правил, складеного відносно ОСОБА_1 , дані вимоги закону дотримані, суддя, всебічно й повно дослідивши докази у справі, дійшов ґрунтовного висновку про відсутність в діях останньої складу порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

Рішення про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, суддя мотивував тим, що докази, які надані митницею на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, не є достатніми, оскільки зміст наданих митним органом документів не містить переконливих даних щодо факту ввезення вказаного автомобіля саме ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозицією частини 6 ст. 470 МК України, передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, а згідно з вимогами ч. 1 ст. 488 цього Кодексу провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП та ч. 2 ст. 495 МК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Як вбачається із матеріалів справи, протокол про порушення митних правил був складений лише на підставі відомостей, взятих із баз даних АСМО «Інспектор» та САІС ДМС України, а саме щодо ввезення 21.04.2018 о 12:34:54 год через митний пост "СЕНЬКІВКА" ЧЕРНІГІВСЬКОЇ МИТНИЦІ ДФС на митну територію України автомобіль «OPEL VECTRA». р/н НОМЕР_2 . кузов № НОМЕР_3 та відсутності інформації про вивезення за її межі вищевказаного автомобіля станом на 30.10.2022.

Апеляційний суд погоджується із висновком судді про те, що наданий доказ (витяг з баз даних) повністю залежить від волі органу, який склав протокол, а відтак сам по собі, за умови заперечення факту ввезення транспортного засобу особою та за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів з цього приводу, не встановлює її вини.

Як зазначено в таблиці АСМО «Інспектор», ОСОБА_1 перетинала кордон на вищезазначеному транспортному засобі із закордонним паспортом НОМЕР_4 .

Поряд з цим, як вбачається з листа Чернігівської митниці №7.11-3/7.11-17.1/8.19/5683 від 18.11.2022 та доданих до нього копій документів (надісланих у відповідь на запит ОСОБА_1 ), транспортний засіб "OPEL VECTRA" р.н. НОМЕР_5 було ввезено через пункт пропуску "Сеньківка-Нові Юрковичі-Веселівка" Чернігівської митниці ДФС 21.04.2018 ОСОБА_1 на підставі Довіреності на транспортний засіб від 14.04.2018.

Як слідує з вказаної довіреності, в ній зазначено, що довіреною особою є "Кожемяко Светлана" (без вказівки по батькові), особа якої посвідчується паспортом серії НОМЕР_6 .

При цьому, з долученої до матеріалів справи копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що її прізвищем є " ОСОБА_2 ", а паспорт має серію НМ.

Водночас, інших доказів, на основі яких можна встановити та перевірити вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, митним органом не було надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду є помилковим, оскільки судом не надано належної оцінки обставинам та матеріалам справи, в результаті чого постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, що сформульована у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою. А за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно з вказаною правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З огляду на зазначене, дослідивши та перевіривши усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винуватою у вчиненні даного правопорушення в суді першої і апеляційної інстанцій встановлено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови судді першої інстанції, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для зміни чи скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби України Костєва Дениса Ігоровича залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук