Справа № 525/937/22
Провадження №3/525/19/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2023 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.

секретаря судових засідань Хоменка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гром. України, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, РНОКПП судом не встановлено, до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

06.12.2022 о 14 годині 57 хвилин по вулиці Польовій в с. Герусівка, Миргородського району Полтавської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки "ВАЗ 210700-20" днз НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Крушельницька М.Р. у судове засіданя не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від адвоката Крушельницької М.Р. на адресу суду надійшли письмові пояснення, у яких остання просила провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, розгляд справи проводити без її участі та участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно положень ст. 268 КУпАП суд прийшов до переконання про можливість проведення розгляду справи без участі особи, яка притягаєтьсядо адміністративної відповідальності та її захисника.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 06.12.2022 серії ААД №346506, у якому зазначені обставини керування ОСОБА_1 автомобілем марки "ВАЗ 210700-20" днз НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, та те, що він пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 06.12.2022 (а.с.3); тестуванням на алкоголь до протоколу серії ААД №346506, згідно якого ОСОБА_1 у зазначені дату та час пройшов огляд на стан сп`яніння, результати огляду 1,70 проміле (а.с.2);

- довідкою ВП №3 Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області №4742/115/112/01-2022 про те, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія (а.с.4);

- відеозаписом з боді-камери поліцейського, де зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз положень п. 2.9 а Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозв`язку з пунктами 2, 3, 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася 06.12.2022 в с. Герусівка з участю водія ОСОБА_1 відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного сп`яніння запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку (що ним і було зроблено згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення та переглянутого в судовому засіданні відеозапису).

Позицію сторони захисту у частині того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, суд не бере до уваги та вважає її обраним способом захисту, оскільки вона спростовується наявними матеріалами справи, зокрема переглянутим у судовому засіданні відеозаписом. Так на відеозаписі, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано, що під час зупинки поліцейським транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 останній підтвердив факт керування автомобілем та факт вживання ним алкогольних напоїв, на вимогу поліцейського пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, за результатами якого останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з результатами зазначеного огляду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності погодився.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У справі «Серявін та інші проти України» рішення від 10 лютого 2010 року ЄСПЛ прийшов до висновку про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши сукупність наявних матеріалів справи, переглянувши відеозапис з боді-камери патрульного поліцейського (в обсязі, який наданий суду органом Національної поліції) і давши цим доказам належну оцінку, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керуючи автомобілем марки "ВАЗ 210700-20" днз НОМЕР_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Досліджені докази повністю узгоджуються між собою, їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, для запобігання вчинення нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення слід стягнути з ОСОБА_1 з урахуванням того, що справа надійшла до розгляду у 2022 році в час, коли діяли ставки судового збору за 2022 рік.

На підставі викладеного та керуючись ст. 61 Конституції України, ст. ст. 9, 23, 27, 33, 40-1, ч.1 ст.130, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП,

у х в а л и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Прасол