справа № 361/7053/22
провадження № 3/361/400/23
Постанова

Іменем України

08 лютого 2023 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинський В.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Броварського РУП ГУ НП України в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

21 грудня 2022 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшли справи про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, справа № 361/7053/22 (провадження № 3/361/400/23) та справа 361/7054/22 (провадження № 3/361/401/23).

Згідно із проколами про адміністративні правопорушення, 10 листопада 2022 року близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_1 в м. Бровари Київської обл., на перехресті доріг вул. Київська та вул. Героїв України, рухаючись в напрямку м. Чернігів, керуючи автомобілем марки «INFINITI G25» н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «CHEVROLET CRUZE» н.з. НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що є у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, а отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, 10 листопада 2022 року близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_1 в м. Бровари Київської обл., на перехресті доріг вул. Київська та вул. Героїв України, рухаючись в напрямку м. Чернігів, керуючи автомобілем марки «INFINITI G25» н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив її місце.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі с. 36 КУпАП суд, вважає за доцільне вищевказані справи про адміністративні правопорушення об`єднати в одне провадження для спільного розгляду і вирішення, оскільки правопорушення вчинені одним і тим же правопорушником, в одинаковий час та в одному й тому ж місці. Відповідно до вимог цієї ж статті КУпАП, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

В судове засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Біліченко В.В. не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 08.02.2023 року у зв`язку з поважною причиною, а саме його участю в проведенні невідкладних слідчих дій призначених на 09 год. на 08.02.2023 року в СВ Шевченківського РУ ГУ НП у м. Києві, при цьому доказів цьому не надав. Крім того, до суду надійшло клопотання адвоката Біліченка В.В. про направлення матеріалів на доопрацювання, оскільки в матеріалах відсутній відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, який просив витребувати як доказ адвокат Біліченко В.В.

Враховуючи положення ст. 38 КУпАП про строки накладення адміністративного стягнення, суддя критично оцінює клопотання захисника Антоненка Д.В., розцінюючи їх як обрану ним позицію з метою затягування розгляд справи та уникнення останнім відповідальності за вчинене адміністративних правопорушень. (При цьому справа призначалася неодноразово на: 11.01.2023 року, 30.01.2023 року, 03.02.2023 року та 08.02.2023 року).

Крім того, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомо білів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення: серії ААБ №256516 та серії ААБ №256517 від 15 листопада 2022 року; схемою місця ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення яка сталася 10 листопада 2022 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в яких останній свою вину фактично визнав та іншим матеріалами справи.

При призначенні стягнення, враховуються обставини скоєного правопорушення, дані про особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також обставини, що обтяжують і пом`якшують його відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суд по справі не вбачає.

Крім того, стягненню з ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП підлягає судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп., сплату якого передбачено п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ст. 24, ст. 27, ст. 36, 40-1, ст. 221, ст. 283, ст. 284, ст. 285 КУпАП, та відповідно до ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Об`єднати в одне провадження справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП справа № 361/7053/22 (провадження № 3/361/400/23) та справа 361/7054/22 (провадження № 3/361/401/23).

Присвоїти об`єднаному провадженню № 361/7053/22 (провадження № 3/361/400/23).

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення і піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 3400 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Броварський міськрайонний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути звернута до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили.

Суддя Сердинський В. С.