Справа № 195/2000/22
Провадження № 3/201/4111/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Поліцейським відділення поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 14 жовтня 2022 року о 09 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі буд. № 23 по вул. Вишнева в с. Зелений Гай Нікопольського району Дніпропетровської області, будучи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, оглянутий з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest 6810», № ARBH-0595, тест № 846, з показником 2,95 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 , з`явившись до суду, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що в час та місці, зазначені в протоколі він не керував автомобілем «Фольксваген», за кермом якого спершу знаходився його батько ОСОБА_2 , який зупинився та вийшов за керма для того щоб дізнатися дорогу у перехожих, після чого за кермо сів його знайомий ОСОБА_3 , який запустив двигун автомобіля та несподівано здійснив різкий рух назад, внаслідок чого зіткнувся з електроопорою позаду. Оскільки саме він попросив ОСОБА_4 запустити двигун автомобіля для того щоб увімкнути обігрів салону, а також вважаючи себе відповідальним перед батьком за це, по поверненню ОСОБА_2 він повідомив, що саме він знаходився за кермом, те саме він повідомив і поліцейським, хоча і не розумів юридичних наслідків від цього.

Допитаний під час розгляду справи зі сторони захисту свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що в день пригоди він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приїхали на автомобілі «Фольксваген» в с. Зелений Гай Нікопольського району Дніпропетровської області, де заблукали, у зв`язку з чим водій ОСОБА_2 зупинився та вийшов за керма, для того щоб дізнатися дорогу у перехожих. Потім ОСОБА_1 попросив його увімкнути обігрів салону, у зв`язку з чим він сів за кермо та запустив двигун автомобіля, який несподівано розпочав рух заднім ходом та здійснив наїзд на перешкоду у вигляді електроопори, розташованої позаду. Після зіткнення ОСОБА_1 , побоюючись за нього, повідомив своєму батькові ОСОБА_2 , що саме він керував автомобілем «Фольксваген», теж саме ОСОБА_1 повідомив поліції, хоча він намагався пояснити, що все ж таки він перебував за кермом, а не ОСОБА_1 . Крім того він не може пояснити внаслідок чого автомобіль «Фольксваген» здійснив рух заднім ходом, це також було несподівано для його самого, оскільки він немає ані посвідчення водія, ані досвіду водіння.

Свідок ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час місце розгляду справи, однак до суду не з`явився та повідомив про поважність причин своєї неявки, зокрема через перебування за кордоном, водночас свідок надіслав до суду письмові пояснення, у яких повідомив, що під час оформлення протоколів стосовно ОСОБА_1 помилково вважав останнього водієм автомобіля «Фольксваген», оскільки такі висновки зробив зі слів самого ОСОБА_1 , який пізніше повідомив, що за кермом знаходився саме ОСОБА_5 .

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів зібраних в дану справу не достатньо для того щоб зробити однозначний висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в якому обвинувачується останній.

Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вичерпне коло осіб, які підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння, визначене у ч. 1 ст. 266 КУпАП, до нього входять особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозв`язку між собою та з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), а також враховуючи судову практику викладену в Постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 р. вбачається, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, можна прийти до висновку, що суб`єктом вчинення протиправного діяння, передбаченого ст. 130 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів, у яких, на підставі огляду, проведеного у встановленому законом порядку, було виявлено стан сп`яніння, в тому числі алкогольний.

Однак, з сукупності доказів, зібраних у матеріали адміністративної справи, неможливо зробити однозначний висновок про те, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля під час його руху. Зокрема зібраними доказами у цій справі не спростовується позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до якої, він не керував автомобілем в час та місці, зазначені в протоколі, а ним керував ОСОБА_5 .

Такі показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності повністю співвідносяться та зіставляються з показаннями свідка ОСОБА_6 , який у судовому засіданні підтвердив, що саме він керував зазначеним автомобілем, за кермо якого він сів на прохання ОСОБА_1 , після чого запустив двигун та несподівано розпочав рух заднім ходом, що призвело до зіткнення з перешкодою позаду. Водночас для заперечення таких обставин не можуть бути використані письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зібрані під час оформлення матеріалів за цим фактом, оскільки останні не були безпосередніми очевидцями цієї пригоди та не бачили хто саме керував автомобілем «Фольксваген» в момент його наїзду на перешкоду.

Інших належних та допустимих доказів, на кшталт відеозапису з портативних відеореєстраторів поліцейських, на якому було б зафіксовано момент керування автомобілем «Фольксваген» ОСОБА_1 , який виконував функцій водія під час руху такого засобу, надано не було, отже суд повинен виходити з наявних фактичних обставин, що зібрані в даній справі.

Також слід враховувати, що рапорт поліцейського не може розглядатися як доказ на підтвердження вищевказаному, оскільки дані посадові особи є уповноваженими посадовими особами на складання відповідного протоколу та виконують свої професійні обов`язки, безпосередньо пов`язані з цим, а отже дії останніх можуть бути необ`єктивними та мати характер направлений на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген», виконуючи функцію водія під часу руху такого засобу в районі буд. АДРЕСА_2 , то наявність сумніву про цей факт слід трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як протилежного не доведено матеріалами, зібраними поліцейськими. Отже, вказана особа не може вважатися суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому слід вважати не доведеною винуватість останнього у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у вину, складеним стосовно нього протоколом. Крім того, огляд, яким у особи було встановлено стан алкогольного сп`яніння визнається недійсним, оскільки уповноваженою посадовою особою помилково було визначено останнього як водія транспортного засобу, зазначений огляд взагалі не міг бути проведений стосовно нього, так як його дії не містили в собі ознак будь-якого протиправного характеру, а тому огляд правопорушника на стан алкогольного сп`яніння було проведено безпідставно.

З точки зору критерія відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, суд вважає, що сукупність зібраних в матеріали даної справи про адміністративне правопорушення доказів є недостатньою та не взаємопов`язаною між собою для того щоб прийти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у його керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно нього.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин, викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли через суперечливість самого протоколу та відсутність відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином за власною ініціативою, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину ОСОБА_1 поліцією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:В.М. Гончаренко