Справа № 643/3180/22
Провадження № 3/643/108/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2023 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Субочева С.Ю.,

розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2022 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 225539 від 17.11.2022 року, 17.11.2022 року о 15 год. 15 хв. в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, 106/137 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло; неприродна блідість; сповільненість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-а, відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно, шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення. 17.01.2023 року подав до суду клопотання про проведення засідання без його особистої участі, але за участі його захисника адвоката Субочева С.Ю., тому суд вирішив слухати справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

До суду були подані захисником письмові пояснення заперечення проти протоколу з додатками.

Суть цих заперечень полягала в наступному.

З відеозапису на якому зафіксований процес спілкування між поліцейським та ОСОБА_1 , останній пояснює поліцейським, що він хворіє на уперше нещодавно виявлений діабет І типу важкої форми та що він є інсулінозалежним, і йому періодично стає погано через зниження цукру в крові для чого наразі проходить відповідне лікування, за невідомих обставин, інспектори поліції почали звинувачувати гр. ОСОБА_1 у вживанні наркотичних речовин та саме управлінні під ними транспортним засобом повідомивши, що вони вбачають в цьому певні ознаки, не зазначивши їх аж до моменту складання протоколу, що згідно з відеозаписом відбулось об 16:56 год.

Крім того як і підтверджується на відеозаписі, поліцейським було проведено тест на реакцію зіниць, який показав, що його зіниці реагують на світло.

Заперечивши обставини щодо вказаних звинувачень та наголосивши, що він не вживав жодних заборонених речовин і тим паче не керував у цей час транспорт засобом, а також повідомивши, що його зовнішній стан, який би міг здатись поліцейським, пояснюється особливостями його хвороби, поліцейський одразу запропонували йому пройти виключно огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, хоч гр. ОСОБА_1 і не заперечував би пройти такий огляд на місці зупинки з використанням спеціальних засобів, як це передбачає ст. 266 КУпАП роз`яснивши б поліцейські йому його права та правову процедуру проходження огляду.

У подальшому гр. ОСОБА_1 погодився пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, однак при цьому жодного направлення йому не вручили, і згідно наявним відеозаписом він не складався у присутності гр. ОСОБА_1 тим паче о 15:23 год., що як вже було зазначено і суперечить долученому відеозапису за період часу з 16:11 год до 17:21 год.

Гр. ОСОБА_1 не було роз`яснено жодних прав ні при наданні пропозиції пройти огляд, ні при складанні у подальшому протоколу, що чітко вбачається наявного відеозапису.

Прибувши у супроводжені поліцейських до закладу охорони здоров`я за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, гр. ОСОБА_1 разом із поліцейськими був вимушений чекати доки буде можливість пройти огляд у самому закладі.

Під час цього очікування гр. ОСОБА_1 стало погано та він повідомив, що йому необхідно прийняти інсулін та прохав поліцейського у їх супроводі супроводити його додому в 5 хв. проїзду від закладу охорони здоров`я для прийняття вже підготовленого дозованого препарату, враховуючи, що для проведення огляду є встановлені 2 години, однак поліцейські вимагали пройти відповідний медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння негайно.

Після цього гр. ОСОБА_1 почав телефонувати своєму знайомому з проханням привезти препарат до закладу, про що повідомив одному з поліцейських, та прохав почекати до моменту прийняття препарату, адже його стан самопочуття не дає можливості пройти огляд саме зараз.

Працівники поліції наполягали на проходженні огляду саме зараз, але гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду вже у медичному закладі, однак, зазначивши поважність його відмови неможливості пройти огляд негайно, про що свідчить і відеозапис, наданий поліцейськими, так і пояснення, надані у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому звертає увагу суду, що за фактом поважної відмови гр. ОСОБА_1 пройти огляд негайно не були залучені жодні свідки, присутність яких була обов`язкова, а в протоколі не зазначено жодних дій щодо ухилення гр. ОСОБА_1 від проходження огляду як цього вимагає Порядок, а лише зазначено, що останній відмовся від проходження огляду, і останньому не було роз`яснено жодних прав та правових наслідків не проходження такого огляду на цей час.

Направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей, які є необхідними для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а саме: до матеріалів справи не долучено відеозаписи за період часу, які зазначені в протоколі, а саме з 15:15 год. до 15:51 год. від 17.11.2022 року з нагрудних камер працівників поліції, на яких було б зафіксовано факт фіксації правопорушення, виявлення та підтвердження ознак наркотичного сп`яніння, роз`яснення останньому його прав, в тому числі щодо порядку огляду на стан сп`яніння. Не містять матеріали справи також пояснення свідків, які б мали залучитись згідно з затвердженого Порядку.

Однак просить суд звернути увагу щодо наступного. Працівники поліції після звинувачень гр. ОСОБА_1 у наявності ознак наркотичного сп`яніння, при цьому без зазначення яких саме, не пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від якого останній відмовився. Натомість, поліцейські відразу запропонували пройти такий огляд в медичному закладі. Вказане узгоджується із даними відеозапису, який наявний в матеріалах справи, рапортом та протоколом.

З даних відеозапису, який проводився 17 листопада 2022 року з 16 год. 11 хв. по 17 год. 21 хв., який наявний в матеріалах справи, убачається, що Направлення працівником поліції в означений час не складалось, водночас в Направленні зазначений час його складення 15 год. 23 хв. При цьому, гр. ОСОБА_1 заперечує щодо надання йому Направлення, для того, щоб він міг протягом визначеного часу звернутись до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, і навіть 5 хвилин які просив надати гр. ОСОБА_1 для того аби разом із працівниками поліції заїхати до дому для прийняття препарату не були надані гр. ОСОБА_1 . Означене свідчить, що Направлення в присутності гр. ОСОБА_1 не складалось та останньому не надавалось для ознайомлення, що в свою чергу свідчить про порушення прав останнього на обізнаність про складення такого Направлення. Поряд з цим, просить суд погодитись з аргументами захисника щодо суперечливості та взаємовиключеності даних зазначених у Направленні, та його невідповідності встановленої форми.

Зокрема, у Направленні зазначено, що гр. ОСОБА_1 не доставлений, направлений у медичний заклад, проте таке не відповідає дійсності, так як суперечить матеріалам справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, зазначено, що такий відмовився проходити огляд на наркотичне сп`яніння саме у медичному закладі та даним відеозапису, з якого убачається, що ОСОБА_1 доставлений у медичний заклад.

При цьому у встановленій Інструкцією формі направлення відсутнє таке формулювання як «працівником поліції направив», а є лише «працівником поліції доставлено».

Тобто визначеним екіпажом поліції, та поліцейським, яким було складе Направлення самостійно змінено його редакцію, всупереч його чітко затвердженій формі.

Що ж до відеозапису, то просить суд врахувати, що час його проведення не відповідає часу складання протоколу, та виявлення обставин вчинені адміністративного правопорушення, крім того наданий відеоматеріал не засвідчений належним чином.

Цей відеоматеріал на оптичному диску є електронним доказом, а тому, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом його автора або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора. Оглянувши зміст наданих ініціатором складення протоколу оптичного диску, встановлено, що на відеозаписі відсутній цифровий підпис, як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлені наданих копій, а отже такі відеоматеріали є неналежними та недопустимий доказами у цій справі.

Окрім того, з наданого відеоматеріалу не вбачається й наявності ознак наркотичного сп`яніння в гр. ОСОБА_1 . Він веде себе адекватно, а його поведінка цілком відповідає обстановці. З наданого доказу не вбачається наявності порушення шкірного забарвлення та координації рухів, сповільненості тощо, як про це констатовано в протоколі, та й сам ініціатор його складення згідно відеозапису не звертає на це уваги під час виявлення правопорушення. Так саме ним не доведено й наявності ознаки наркотичного сп`яніння звужені зіниці очей, що не реагують на світло, оскільки працівниками поліції було проведено експеримент для її виявлення, та на відеозаписі зафіксовано, що зіниці гр. ОСОБА_1 реагують на світло.

Відтак, поліцейський не виявивши у гр. ОСОБА_1 належних ознак наркотичного сп`яніння, не повідомивши останнього про їх наявність, безпідставно запропонував пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я або відмовитись від проходження такого огляду.

Зазначає, що сама лише констатація певних фактів в Протоколі не може бути прийнята до уваги суду без належного доказування та підтвердження таких обставин.

Однак, з наданих відеоматеріалів слідує, що відповідає дійсності з обставин, вказаних в Протоколі, лише той факт, що гр. ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в самому закладі охорони здоров`я без присутності жодних свідків.

Однак, при цьому повідомляючи працівників поліції про поважність причини такої відмови, пов`язаної із його хворобливим станом.

Крім того, за наявним у справі рапортом інспектора поліції не підтверджується достовірність та повнота розуміння законності дій співробітників поліції для встановлення реальних обставин справи.

Водночас, звертає увагу, що у вказаному рапорті відсутні будь-які відомості стосовно причин не пропонування пройти огляд на стан сп`яніння на місці, причин неможливості здійснити відвідування закладу охорони здоров`я одразу, заповнення поліцейським бланку направлення водія на огляд до медичного закладу КНП ХОР «ОНД» не встановленої форми, та причин невідповідності часу складання протоколу та відомостям відеозапису.

Оскільки даний рапорт не містить реквізитів, які б давали можливість суду оцінювати його з точки зору належності та допустимості як доказу у справі, зокрема рапорт не містить резолюції посадової особи, до відому якої доводилась інформація, що значиться в ньому та не містить інформації щодо того, яким чином необхіді розпорядитись вказаним документом, а тому не уповноважує ініціатора його складення розцінювати його, як доказ у справі та приєднувати в такій якості до матеріалів справи. Вказаний рапорт виражає лише думку особи, яка його склала, оскільки особа, яка має право розпоряджатися цією інформацією, свою думку з приводу цього не висловила.

Таким чином, даний рапорт працівника поліції не може вважатись достатнім і належним доказом для підтвердження вчинення інкримінованого правопорушення.

08.05.2022 ОСОБА_1 було поставлено діагноз діабет 2 типу, а наразі вже діабет І типу вперше виявлений на пізній стадії у важкій формі, і останній вже тричі потрапляв до лікарні через схильність до гіпокліемічних станів, а тому щонайменше тричі на день має приймати інсулін або його аналоги визначені лікарем, і ці обставини були доведені до відома працівників поліції, що вбачається з наявного відеозапису.

Таким чином, працівником поліції грубо порушено процедуру виявлення водій транспортних засобів з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з чим просить суд прийти до висновку про недотримання процедури фіксації відмови від проведення огляду на стан сп`яніння, яка детально регламентована ст. 266 КУпАП та Порядком направлення водіїв на відповідний огляд, регламентованим КМУ.

Ураховуючи все наведене вище, просить суд прийти до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушень підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Субочев С.Ю. підтримав свої письмові пояснення та додав, що направлені адміністративні матеріали складені із порушенням положень чинного законодавства України, не підтверджують вину в інкримінованому правопорушенні, а зібрані докази, отримані внаслідок істотного порушення встановлених законодавчих актів, прав і свобод людини, а тому провадженні у даній справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях громадянина ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Субочева С.Ю., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд відповідно до положень ст. 1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, відповідно ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Судом встановлено, що 17.11.2022 року о 15 год. 15 хв. в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, 106/137 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло; неприродна блідість; сповільненість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-а, відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 225539 від 17.11.2022 року, складений саме за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.

За таких обставин, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушено вимоги п. 2.5 ПДР України.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 225539 від 17.11.2022 року; відеозаписом з бодікамери, який був долучений до матеріалів справи та досліджений судом, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2022; рапортом працівника поліції від 17.11.2022 року.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 , наявні порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

Суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП настали в момент його відмови від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у присутності лікарів за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-а.

Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не запропонований варіант проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, то вказане суперечить п. 12 Розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (надалі Інструкція), відповідно до якої, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення лабораторного дослідження біоматеріалу.

Оскільки у ОСОБА_1 працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння, які передбачені в пункті 4 розділу I, на місці зупинки транспортного засобу, однак провести такий огляд за допомогою лабораторного дослідження біоматеріалу на місці неможливо, тому працівники поліції обґрунтовано пропонували йому пройти такий у медичному закладі в лікаря-нарколога.

Щодо форми направлення та часу його вручення, суд вважає, що форма направлення відповідає Інструкції, цей документ відображає факт направлення водія на огляд до медичного закладу, відповідає іншим матеріалам справ, а тому у суду відсутні підстави вважати цей доказ недостовірним.

Що стосується тверджень захисника Ісайкова Д.О. про те, що останній почав телефонувати своєму знайомому з проханням привезти препарат до закладу, про що повідомив одному з поліцейських, та прохав почекати до моменту прийняття препарату, адже його стан самопочуття не дає можливості пройти огляд саме зараз, то цей факт не підтверджується матеріалами справи, на відеозаписі відсутній. На запитання суду звідки ця інформація у адвоката, останній заявив, що почув це зі слів самого ОСОБА_1 , свідків таких подій немає.

Суд звертає увагу, що на відеозапису не зафіксовані скарги ОСОБА_1 про його погане самопочуття, він не казав поліцейським, що йому негайно потрібно прийняти дозу інсуліну, викликати йому лікаря або швидку допомогу не просив, після відмови від проходження огляду чекав ще близько двадцяти хвилин поки поліцейські його складають, підписав цей протокол самостійно, сторонньої допомоги не потребував.

У процесі доставлення його до медичного закладу спілкувався з поліцейськими, розповідав, що він працює таксистом кожен день, навіть під час лікування у лікарні, про що свідчить виписки з історії хвороби, відповідно до якої у день його зупинки поліцейським, він знаходився на лікування у медичному закладі. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 5717 громадянин ОСОБА_1 перебував на лікуванні у період з 04.11.2022 по 21.11.2022 року, яка була долучена захисником до матеріалів справи.

Ці факти вказують на те, що самопочуття у ОСОБА_1 було задовільним, стан його здоров`я у момент доставки його до медичного закладу для огляду, у суду сумнівів не викликав та дозволяв йому пройти медичний огляд, однак він добровільно відмовився від огляду, що було зафіксовано на боді камеру.

Що стосується необхідності залучення свідків під час огляду, то така вимога відсутня та необхідна тільки тоді, коли подія не фіксується технічними засобами відеозапису, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП. Положення Інструкції у цьому питанні суд не бере до уваги, тому що суд застосовує положення саме Кодексу України про адміністративні правопорушення як закону, який має вищу юридичну силу.

Що стосується твердження захисника про те, що до суду надана копія електронного доказу такого як диск з відеозаписом подій, а не оригінал, а надана його копія не засвідчена електронним цифровим підписом, а тому не може бути прийнята судом до уваги, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Якщо навіть припустити, що суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення повинен керуватися не тільки ст. 251 КУпАП, відповідно до якої докази у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, у тому числі і відеозапис, а йти по шляху аналогії з кримінальним провадженням, з огляду на практику ЄСПЛ, то слід зазначити наступне.

У постанові Верховного суду від 14.04.2021 року у справі № 288/1418/17 суд зазначає, що "Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. Водночас за ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

У даній справі щодо ОСОБА_1 відсутні об`єктивні дані про те, що оптичний диск, долучений до протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, містить електронні докази, створені не під час здійснення події, які зафіксовані у протоколі, а в інший час, за інших обставин, чи неуповноваженою особою. Захисник в судовому засіданні підтвердив, що на відеозапису зафіксований ОСОБА_1 та не заперечував в цілому подій, які зафіксовані на диску.

Отже, доводи захисника про недопустимість диску з відеозаписом подій вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме відмови особи яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоровя, як доказу винуватості особи через відсутність оригінального технічного носія відеозапису, або необхідності засвідчувати його копію електронним цифровим підписом не засновані на приписах закону та не спростовують висновків суду про допустимість цього доказу.

Що стосується стану здоров`я ОСОБА_1 та долучених медичних документів стосовно цього, суд взяв їх до уваги, але вважає, що вони не дають підстави сумніватися у тому, що ОСОБА_1 добровільно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і це не було пов`язано із погіршення його стану здоров`я та момент відмови, з вищенаведених обставин.

Крім того, суд звертає увагу громадянина ОСОБА_1 , що наявність у нього частих гіпоглікемічних станів, як стверджував його захисник у судовому засіданні, є медичним протипоказанням, за наявності яких особа не може бути допущена до керування транспортним засобом. Зокрема у п. 19 Групи 1 Переліку медичних протипоказань (захворювань і вад), за наявності яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами, який затверджений наказом МОЗ України від 07.10.2022 року № 1817, зазначено як протипоказання до керування транспортним засобом більше ніж 1 випадок гіпоглікемії, що потребувала допомоги іншої людини, протягом 12 місяців.

Відповідно ст. 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом також не встановлено.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суд, врахувавши характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також відомості про особу ОСОБА_1 , дійшов висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 130, 276, 279, 280, 283 285, 289, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в десятиденний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови було складено 06.02.2023 року.

Суддя - О.О. Олійник