Справа № 703/136/23 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 року Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.04.2004 року,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , 21 грудня 2022 року о 19 год.25 хв. в с. Сунки по вул. Центральна, керував автомобілем Вольцваген Гольф, д.н.з НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах з ротової порожнини. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія під боді-камеру №71, результат огляду становить 0,37% проміле алкоголю у видихуваному повітрі та керував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав та пояснив, що раніше ніколи не керував автомобілем в нетверезому стані, знає за відповідальність та суворість покарання за вказане правопорушення. Алкоголь майже не вживає, оскільки має інвалідність, захворювання при яких алкоголь протипоказаний, тому максимум, що він може випити, це дуже рідко трохи пива. В той день він випив стакан пива, оскільки до нього мусив приїхати знайомий, щоб замінити мастило та фільтра на автомобілі. Враховуючи, що йому було потрібно обслуговувати чужий автомобіль, він не міг собі дозволити бути в стані алкогольного сп`яніння. В цей час його дружина перебувала вдома, до якої прийшла у гості колега. Через деякий час, коли він вже займався обслуговуванням автомобіля до нього звернулась колега дружини з проханням відвести її до матері в сусіднє село, оскільки вона мусила невідкладно надати їй допомогу, так як її матір похилого віку і як він зрозумів в неї трапився інсульт. Він пояснив їй, що вже випив трохи пива і за кермо не сяде. Так як колега дружини сильно плакала і благала про допомогу, він почав дзвонити знайомим, щоб її відвезли, однак вони йому відмовили в цьому по причинам зайнятості та вживання на передодні алкоголю. Оскільки він вважав себе абсолютно тверезим, невелику відстань, лише чотири кілометри до сусіднього села та була потрібна невідкладна медична допомога іншій особі, він був вимушений порушити закон, хоча до перевірки його працівниками поліції на стан алкогольного сп`яніння приладом «Драгер» вважав, що залишків алкоголю в його організмі не залишились. На його думку - це підтверджує незначна кількість проміле за результатом тесту приладу «Драгер». Просив закрити провадження щодо нього, оскільки він діяв в стані крайньої необхідності.

Свідок ОСОБА_2 , суду пояснив, що 21 грудня 2022 року, він приїхав до знайомо замінити мастило в автомобілі. Під час обслуговування автомобіля, до ОСОБА_1 звернулась невідома раніше йому жінка, як потім йому стало відомо, вона працює разом з дружиною ОСОБА_1 . Вона плакала та просила ОСОБА_1 терміново її відвезти до матерів в сусіднє село, як він зрозумів, щось трапилось зі здоров`ям матері. Спочатку ОСОБА_1 відмовив, пояснив, що вже випив пива, потім почав дзвонити знайомим, щоб ті відвезли, однак отримав відмову. Після чого на вмовляння жінки він погодився. В той час він здивувався, що ОСОБА_1 сказав, що випив пива, оскільки від нього ніякого запаху алкоголю він не відчував, ОСОБА_1 поводився, як абсолютно твереза людина.

Сідок ОСОБА_3 пояснила суду, що є матір`ю ОСОБА_1 , проживають вони поруч, у сусідніх будинках. 21 грудня 2022 року вона не бачила, як ОСОБА_1 вживав алкоголь, запаху з порожнини рота вона не відчувала, син поводився абсолютно тверезо. Їй відомо, що до ОСОБА_1 звернулась колега її невістки з проханням терміново відвезти її до матері, оскільки у останньої виникли проблеми зі здоров`ям і вона потребувала невідкладної допомоги. Також додала, що ОСОБА_1 майже ніколи не вживає алкоголь, оскільки має захворювання та інвалідність. Вживати алкоголь йому не дозволяє стан здоров`я. Вважає виник випадковий збіг обставин, що ОСОБА_1 випив пива, і те що стороння особа потребувала невідкладної допомоги, тому ОСОБА_1 не міг відмовити та залишити людину в небезпеці.

Приймаючи рішення у справі, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд враховує наступне.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП полягає, зокрема, у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність. Зокрема, діяв для усунення небезпеки, яка загрожувала здоров`ю іншій особі і ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами. Заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Факт того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, повністю доведений допитаними судом свідками та дослідженими в суді доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Обставини справи свідчать про те, що небезпека, яка виникла для життя і здоров`я іншій особі не могла бути усунута іншими дієвими засобами. Крім того, заподіяна шкода громадському порядку є менш значною, ніж відвернена.

Також варто зауважити, що до цього часу ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався, згідно довідки МСЕК №1 №772150, ОСОБА_1 являється інвалідом 2 групи загального захворювання (безтерміново)

Відповідно до результатів тестування ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою алкотесту DRAGER від 21.12.2022 вбачається, що результат тесту складає 0,37‰.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Таким чином, аналізуючи наведене вище, враховуючи пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відсутність доказів, які б спростовували позицію останньої, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Згідно вимог ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з приписами ч. 1 п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Отже, враховуючи встановлення факту того, що ОСОБА_1 , діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, суд приходить до висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.8, 24, 221, 276, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 06.02.2023 року.

Суддя: Ю.В. Крива