Провадження № 3/537/223/2023
Справа № 537/3726/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.03.2023 суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Дядечко Іван Іванович, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

08.12.2022 о 14 год. 07 хв. в м. Кременчуці по вул. Небесної Сотні, буд. 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 530, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме дуже звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкіряних покривів обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 18.05.2022 керував транспортним засобом BMW 530 та був зупинений працівниками поліції. На пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Пояснив, що не було часу пройти медичний огляд так, як поспішав до лікарні, щоб відвести свою племінницю ОСОБА_2 , яка страждає на шизофренію та потребувала в той момент невідкладної медичної допомоги. Не повідомив поліцейських про необхідність прибуття до лікарні, так як не вважав це за необхідне, стверджує, що в стані наркотичного сп`яніння не перебував.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Коваль С.М. в судовому засіданні заперечував, щодо наявності в ОСОБА_1 на момент зупинки ознак наркотичного сп`яніння, надав в судовому засіданні фото-роздруківки з відеозаписів, якими спростовував блідість шкіри та звуженість зіниць. Зазначив, що згідно з відеофайлом не зафіксовано порушення правил дорожнього руху, тому зупинка є безпідставною. Просив застосувати ст. 18 КУпАП у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності так, як віз ОСОБА_2 до медичного закладу для надання невідкладної медичної допомоги, тому не мав часу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Тема хвороби ОСОБА_2 для сім`ї є особистою, тому поліцейських не повідомляли про необхідність їхати до лікарні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він працює лікарем в КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» у відділенні надання психіатричної допомоги та лікування залежності, кабінет експертизи алкогольного та наркотичного сп`яніння. Він проводить відповідний огляд осіб, які були доставлені працівниками поліції до лікарні з метою виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Стаж його роботи складає більше 50 років. З наданих для огляду фотокарток, зроблених з відеозапису, що міститься в матеріалах справи, вказав, що не вбачає у ОСОБА_4 ознак наркотичного сп`яніння, зіниці очей є в нормальному стані та не вбачає блідості шкіри.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що 08.12.2022, вона їхала разом зі своїм сином ОСОБА_1 та онукою ОСОБА_2 до лікарні для надання останній медичної допомоги, так як вона хворіє на шизофренію і потребувала невідкладної медичної допомоги. Автомобіль зупинили працівники поліції, вона залишилась в автомобілі з онукою, а син розмовляв на вулиці з працівниками поліції. Вона не повідомляла працівників поліції про те, що її онука потребує невідкладної медичної допомоги та не чула, як про це казав її син.

Розглянувши справу, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, суддя встановив таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008.

Відповідно до ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») no. 16437/04 ECHR 14.02.2008 у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення поза розумним сумнівом (див. вищенаведене рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 липня 2018 року у справі №688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Так, в постанові від 21 грудня 2018 року в справі №686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема п.2.5 Правил дорожнього руху України, ст. 130 КУпАП водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції несе відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, коли ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, він тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №385459 від 08.12.2022, ОСОБА_1 при наданні пояснень по суті правопорушення у протоколі зазначив «поспішав і тому відмовився», при цьому в якості свідків правопорушення вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.1).

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 08.12.2022 останні вказали, що 08.12.2022 в м. Кременчуці по вулю. Небесної сотні, 2 стали свідками того, як водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога на вимогу працівників поліції (а.с.3,4).

Із долучених до матеріалів справи та переглянутих судом в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що на них зафіксовано автомобіль марки BMW 530, державний номерний знак НОМЕР_1 , який стоїть на узбіччі дороги перед мостом через р. Дніпро. Водій вказаного транспортного засобу, який представився як ОСОБА_1 , працівникам поліції повідомляє, що їде в район міста «Раківка». Поліцейським було проведено огляд водія ОСОБА_1 та повідомлено останньому, що в нього наявні ознаки перебування в стані наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснено порядок проходження огляду та наслідки відмови від проходження такого огляду, однак останній відмовився проходити огляд. При цьому, пояснив, що йому терміново потрібно бути в районі міста «Раківка», оскільки у нього призначена зустріч, та якщо він запізниться то втратить багато грошей. Погоджується на складання протоколу за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, та повідомляє, що буде в суді доводити, що не перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Поліцейськими водію повторно роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак останній повторно відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків.

При цьому, посилання захисника на те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, оскільки відвозив до лікарні свою племінницю ОСОБА_2 , яка страждає на шизофренію та в той момент потребувала невідкладної медичної допомоги, об`єктивно спростовується указаним відеозаписом подій, на якому зафіксовано пояснення ОСОБА_1 , згідно яких, він вказує на те, що йому терміново потрібно бути в районі міста «Раківка», оскільки у нього призначена зустріч, та якщо він запізниться то втратить багато грошей, а тому проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у нього немає часу. Про необхідність надання психічнохворій людині невідкладної медичної допомоги працівникам поліції не повідомляв.

Суддя також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 у поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення не вказував, що діє в стані крайньої необхідності, а лише вказав, що поспішає.

Тобто в ході судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність. Зокрема, діяв для усунення небезпеки, яка загрожувала здоров`ю його племінниці ОСОБА_2 , і ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами.

Суд також не бере до уваги твердження захисника про відсутність у працівників поліції підстав для зупинки ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, оскільки останній правил дорожнього руху не порушував та таких доказів матеріали справи не містять, є безпідставними, так як зупинення транспортного засобу поліцейським не суперечить нормам Закону України «Про Національну поліцію». Разом з цим, підстави для зупинки транспортного засобу не є предметом перевірки суду при вирішенні питання про наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КупАП та самі по собі не можуть вказувати на відсутність події правопорушення, як і не спростовують висновків суду про наявність ознак адміністративного правопорушення.

Окрім того суд не бере до уваги твердження захисника про відсутність у працівників поліції підстав для направлення ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки у нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується фотознімками та поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 з таких підстав.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліціант направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.2,4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

При цьому, суддя звертає увагу, що ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння. Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів. З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозаписі поліцейський проводить візуальний огляд водія ОСОБА_1 , а саме чи реагують зіниці очей останнього на світло, оцінює поведінку водія та зовнішній вигляд за результатами якого повідомляє водію, що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло та блідість шкірних покровів обличчя, та пропонує пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Тобто поліцейським дотримано вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, проведено відповідний візуальний огляд водія.

Окрім того, після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції було зачитано фабулу протоколу, в якій зазначені виявлені ознаки сп`яніння, зокрема: дуже звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкіряних покривів обличчя. Жодних зауважень чи заперечень щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення або щодо дій працівників патрульної поліції ОСОБА_1 не висловив.

Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, приходжу до висновку, що мало місце адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Обираючи вид стягнення обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

Відповідно до довідки, виданої старшим інспектором ВАП БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Альошкіним А. вбачається, що ОСОБА_7 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 21.12.2013.

Враховуючи викладене, особу правопорушника, ступінь вини, вважаю за необхідне застосувати відносно правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене з правопорушника необхідно стягнути на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

Керуючись ст. 130, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп. (сімнадцять тисяч грн 00 коп.) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцем знаходженням майна, яким стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги Полтавським апеляційним судом, постанова якого набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Іван Іванович Дядечко