Єдиний унікальний номер 722/247/23
Номер провадження 3/722/115/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м.Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Суський О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №1 (м.Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ОБ №127415 від 19.01.2023 року, складеного поліцейським СРПП ВП №1 (м.Сокиряни) ДРВП Чернівецькій області Шуляком Д.В. вбачається, що ОСОБА_1 19.01.2023 року о 21 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 по А/ НОМЕР_2 був зупинений на контрольованому прикордонному блок посту «Грибок» та мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився на місці зупинки, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.І ст.130 КУпАП України.

ОСОБА_1 , будучи належними чином повідомленим про час та місце розгляду справи у суді, шляхом одержання судової повістки, про що свідчить поштове повідомлення №377, на розгляд справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.І ст.277 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, вважаю за можливе розглянути дану справу без участі ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з закоком.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушещя, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 , притягається до адміністративної відповідальності, ознаками цього правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, визначальними для кваліфікації діяти за статтею 130 КУпАП є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

А тому, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.27 Постанови від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справа про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи шд впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 у справі 404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів, які ним керували, що вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 127415 від 19.01.2023 року, ОСОБА_1 19.01.2023 року о 21 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 по А/ НОМЕР_2 був зупинений на контрольованому прикордонному блок посту «Грибок» та мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився на місці зупинки.

В даному випадку судді потрібно вирішити чи підтверджується наявними доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Так, на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено відео від 19.01.2023 року. Однак, на вказаному відеозаписі зафіксовано лише відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, факт керування транспортним засобом останнім відеозапис не містить.

Інші докази, які б достовірно підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в матеріалах справи відсутні.

Сам лише протокол про адміністративне правопорушення та надані відеозаписи з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського не є належними доказами стану алкогольного сп`яніння.

Суд критично оцінює наявні в матеріалах справи письмові пояснення військовослужбовців прикордонної служби ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не бере їх до уваги, оскільки до пояснень вказаних осіб не додано відеозапису із зафіксованим фактом того, що ОСОБА_1 19.01.2023 року о 21 год. 10 хв., керував транспортним засобом марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 по А/ НОМЕР_2 «Грибок».

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування останнім транспортним засобом, що дало би підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до правил, визначених п.5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозалису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський

З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось, хоча ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим працівники поліції були зобов`язані вилучити у останнього посвідчення водія та надати тимчасове посвідчення.

Також відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують, в тому числі, транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, ігноруючи дану вимогу, працівник поліції після того як дійшов до висновку про те, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння не вчинив жодний дій, спрямованих на виконання норм чинного законодавства та не відсторонив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , та не вчинив жодних дій, щодо передачі цього автомобіля для керування іншій особі, що дає можливість мати сумніви, щодо самої події правопорушення.

Вищевикладене свідчить про те, що працівниками Національної поліції не дотримано

відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не

залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості

особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на

себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосудця, що є

порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини

особи тлумачаться на її користь.

Відповідно До статті 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на

доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо

доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції»

від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і

будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового

переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження

обвинуваченого.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом поза

розумним сумнівом, зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав

людини (ЄСПЛ) від 14.02.200f р. У справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне

визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій,

достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна

констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути

беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою

імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом

доказування поза розумним сумнівом, не доказує співіснування достатньо переконливих,

чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне

правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю

складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність доказів

скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130

КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь

особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та, оцінивши

вищенаведені докази в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність доказів скоєння

ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а

саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, вважаю, що справу відносно ОСОБА_1 слід закрити у

зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 130, 221, 251, 245, 247, 252, 283, 284 Кодексу України про

адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з наявністю

обставин, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто відсутності в діях ОСОБА_1

складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її

винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через

Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя О.І.Суський