справа № 357/6292/22 головуючий у суді І інстанції Дорошенко С.І.
провадження № 33/824/992/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: дані відсутні,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 14 жовтня 2022 року засобами поштового зв`язку вперше направив апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просив скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2022 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а.с.25-38).

Постановою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2022 року було повернуто особі, яка її подала у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та відсутністю клопотання про поновлення такого строку (а.с.43-44).

21 грудня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повторно направив апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просив скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2022 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а.с.50-63).

До вказаної апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги (а.с.48-49).

Однак, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт зазначав, що про дату та час судового засідання йому не було відомо. Оскільки жодних листів чи повідомлень за місцем свого проживання не отримував. Вказує, що 05 жовтня 2022 року на його адресу надійшов лист із оскаржуваною постановою. 13 жовтня 2022 року апелянт знайомився з матеріалами справи. Наголошує, що номером телефону, за яким судом першої інстанції здійснювалося повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду, апелянт користувався, однак з 07 липня 2022 року зазначений номер був втрачений разом з мобільним телефоном. Вказує, що про можливість отримання інформації про час і дату проведення судових засідань на офіційному сайті «Судова влада України» не знав. Також апелянт зазначав, що копію постанови Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року про повернення апеляційної скарги він отримав 18 грудня 2022 року.

Розглянувши дане клопотання, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, зважаючи на таке.

Щодо посилань апелянта на дату отримання копії оскаржуваної постанови апелянтом 05 жовтня 2022 року апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, розпочинається з моменту винесення такої постанови судом, а не з моменту ознайомлення особи з такою постановою чи оприлюдненням її тексту в ЄДРСР.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 20 вересня 2022 року.

Отже, у даній справі перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався з 20 вересня 2022 року та закінчився 29 вересня 2022 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга вперше була подана ОСОБА_1 до суду першої інстанції 14 жовтня 2022 року (а.с.25-38).

Поряд з цим, з матеріалів справи також вбачається, що про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення SMS-повідомлення на номер телефону, зазначений ним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 179891 (а.с.1).

Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо втрати мобільного телефону, у зв`язку з чим він з 07 липня 2022 року не мав можливості користуватися вказаним номером телефону та, відповідно, не отримував SMS-повідомлення суду з судовою повісткою, враховуючи таке.

Так, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 179891, у якому ОСОБА_1 було зазначено відповідний номер телефону, складено 25 липня 2022 року, тобто пізніше, ніж апелянт, за його ствердженням, втратив цей номер (07 липня 2022 року).

Таким чином, доводи ОСОБА_1 щодо не користування ним номером телефону з 07 липня 2022 року у зв`язку з втратою телефону спростовуються матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 179891 від 25 липня 2022 року.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання вказаної причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважною.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи самостійним суб`єктом оскарженняне скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустив такий строк без поважних причин.

При цьому слід зауважити, що, розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2022 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн. в дохід держави - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко