Провадження № 3/554/418/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2023 року суддя Октябрського районного суду міста Полтави Попов О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, лікаря-інтерна КМП «Машівська лікарня МСР», яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

07.11.2022 року о 15-15 год. ОСОБА_1 в м. Полтава по бульвару Боровиковського, 4, керуючи автомобілем Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпеці маневру та допустила наїзд на припаркований автомобіль Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_2 , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 10.9 ПДР України, а також з невідомих причин залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетна, чим порушила вимоги п. 2.10а ПДР України.

ОСОБА_1 до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз викладених вище обставин неявки ОСОБА_1 в судове засідання, що її було належно повідомлено про розгляд відносно неї даної справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, та свідчить про умисне уникнення від явки до суду та затягування судового розгляду даної справи з метою уникнення відповідальності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст. 268 КУпАП, зважаючи на те, що судом вичерпано усі можливі засоби для належного повідомлення притягуваного про дату, час і місце розгляду справи, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки притягуваної у судові засідання неповажними та вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності.

Перевіривши надані матеріали, суд вважає, що їх достатньо для розгляду справи.

Викладене підтверджуються протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 086948 від 09.11.2022 року, серії ААД № 086947 від 09.11.2022 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, оскільки вона порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також за ст. 122-4 КУпАП, оскільки вона як водій транспортного засобу залишла місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої була причетна.

Згідно ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, майнове положення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у встановленому законом розмірі.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 122-4, 124, 268, 284 ч.1 п.1, 289 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення відповідно до ст. 36 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень (отримувач: ГУК Полтавської області/ 21081300; ; Банк отримувача: Казначейство України «ЕАП»; номер рахунок (IBAN): UA0016001; код класифікації доходів бюджету: 21081300) на користь держави).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Строк звернення постанови до виконання - три місяці.

Відповідно до положень ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.Г. Попов