ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 675/204/23

Провадження № 33/4820/191/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Цугеля А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм у ТОВ «Партнер Агропром», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької від 14 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП та застосовано стосовно нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці, стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536 грн 80 коп.

Відповідно до зазначеної постанови судді, ОСОБА_1 04.02.2023 року о 14.27 год. у м.Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області по вул. Шевченка поблизу буд.139 керував автомобілем «ЗИЛ 431412», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому був тимчасово обмежений у праві керування транспортними засобами постановою державного виконавця Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кмін Ю.С. від 21.01.2022 року № ВП 59311261.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

У скарзі вказує, що суд першої інстанції неповно дослідив матеріали даного адміністративного правопорушення та помилково прийшов до висновку про накладення адміністративного стягнення.

Апелянт вказує, що лише 04.02.2023 року під час зупинки інспектором СРПП ВПД №2 Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області він дізнався про те, що стосовно нього державним виконавцем Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції Кмін Ю.С. 21.01.2022 року винесено постанову, якою встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

ОСОБА_1 зазначає, що позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, що передбачає оскаржувана постанова, позбавляє його доходу та постійного заробітку з якого можливо проводити стягнення аліментів на утримання дітей.

Стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази наявності в його діях умислу на керування транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права.

Акцентує увагу, що матеріали також не містять доказів на підтвердження його обізнаності про наявність постанови про встановлення тимчасового обмеження.

Крім того, судом не взято до уваги те, що 13.02.2023 року державним виконавцем Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції Кмін Ю.С. винесено постанову про скасування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, у зв`язку із тим, що встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 3 статті 126 КУпАП.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову судді та закрити адміністративне провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП, зазначив, що обізнаний про необхідність сплачувати аліменти, утворилась заборгованість, оскільки отримав травму спини, хворів та не працював у той час. Про наявність постанови державного виконавця, якою стосовно нього застосовано тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, він не знав до зупинки його працівниками поліції, які і повідомили цей факт, цю постанову він не отримував.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , перевіривши матеріали провадження про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме статей 9 та 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Так, згідно з постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 04 лютого 2023 року у м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області керував автомобілем «ЗИЛ 431412», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , і при цьому був обмежений у праві керування транспортними засобами постановою Ізяславського відділу Державної виконавчої служби від 21 січня 2022 року ВП № 59311261. Суд визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП: керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

В обґрунтування свого висновку суд послався на визнання вини у судовому засіданні ОСОБА_1 , окрім того вказав, що його вина об`єктивно підтверджується протоколом про адміністративні правопорушення серії ААД № 303443 від 04 лютого 2023 року (а/с 1), копією журналу № 163 обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора, карт пам`яті, копіювання цифрової інформації та технічного приладу газоаналізатора «Drager» (а/с 3-4), копією журналу № 18 обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи технічних приладів і технічних засобів фото і кінозйомки, відеозапису (а/с 5-6), витягом з «АРМОР» (а/с 7), довідкою начальника ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про видачу спеціальної відеотехніки (а/с 8), рапортом СРПП ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області В. Аністратенка від 05 лютого 2023 року про виїмку відеозапису (а/с 9), відеозаписом події.

Однак, з аналізу вказаних доказів та враховуючи зазначені вище норми законодавства, не можу погодитися з рішенням судді суду першої інстанції. Вважаю, що суд не дотримався зазначених вище положень та не з`ясував фактичні обставини цього адміністративного правопорушення для повного, всебічного й об`єктивного розгляду справи, як цього вимагає стаття 245 КУпАП та стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і, як наслідок, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення та прийняв незаконне і не обґрунтоване рішення.

Частиною 3 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно зі статтею 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 3 статті 126 КупАП, передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що маючи тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортним засобом.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи, 21.01.2022 року державним виконавцем Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції Кмін Ю.С. прийнято постанову, якою встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (№ виконавчого провадження ВП №59311261) (а/с 17).

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням, і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому листі.

Проте в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не містяться належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 знав про ухвалення постанови державним виконавцем про тимчасове обмеження щодо нього у праві керування транспортними засобами та отримав цю постанову.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , які не спростовані матеріалами справи, про наявність постанови державного виконавця він дізнався під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 126 КУпАП, обов`язково мають містити належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою відділу державної виконавчої служби копію документу, яким стосовно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження, а також мають бути долучені документи, які б підтверджували обізнаність особою, щодо якої винесено постанову про застосування стосовно неї відповідного обмеження.

Відтак, доходжу висновку, що доводи ОСОБА_1 про власну необізнаність щодо наявності обмеження у праві керування транспортними засобами є обґрунтованими, він не усвідомлював протиправність своїх дій, не бажав настання будь-яких негативних наслідків, а отже вина ОСОБА_1 у формі умислу відсутня.

Відповідно до пункту 1 частини 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування .

Також апеляційним судом були досліджені докази, що підтверджують дійсність факту працевлаштування ОСОБА_1 на посаді водія на підприємстві, зокрема: довідка ТОВ «Партнер Агропром» від 09.02.2023 № 19/1 про те, що ОСОБА_1 у період з 01.04.2020 по 18.10.2022 працював у ТОВ «Партнер Агропром» водієм автотранспортного засобу (а/с 32), довідка ТОВ «Партнер Агропром» № 19 від 09.02.2023 про те, що ОСОБА_1 з 09.11.2022 працює в ТОВ «Партнер Агропром» водієм автотранспортного засобу (а/с 30), наказ № 9 від 01.04.2020 Про закріплення службового автомобіля, відповідно до якого закріплено службовий автомобіль ЗІЛ 431214 державний номер НОМЕР_1 за водієм ОСОБА_1 (а/с 33), наказ № 5 від 09.11.2022 Про закріплення службового автомобіля ЗІЛ 431214 державний номер НОМЕР_1 за водієм ОСОБА_1 (а/с 31), довідки про доходи ОСОБА_1 , видані з місця працевлаштування ТОВ «Партнер Агропром» (а/с 34-36).

Зазначене вище вказує на те, що ОСОБА_1 дійсно працює водієм ТОВ «Партнер Агропром» та працював на час ухвалення державним виконавцем Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції Кмін Ю.С. постанови від 21.01.2022 і це є єдиним джерелом його доходу і саме з цього доходу він сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Крім того, в матеріалах справи наявна постанова державного виконавця Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління юстиції Кмін Ю.С. від 13.2.2023 року про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у зв`язку з тим, що встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування (номер виконавчого провадження ВП №59311261) (а/с 38).

Тож, аналізуючи у сукупності зазначені вище норми законодавства та надані докази, доходжу висновку, що суддя суду першої інстанції припустився порушення вимог закону про адміністративну відповідальність, не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно всі обставини справи, і як наслідок передчасно дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є слушними.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року, п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14.02.2008 року).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, надаючи оцінку наведеним вище доказам та виходячи зі змісту статті 247 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 126 КУпАП немає, а тому постанова судді першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 126 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці, скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 126 ч.3 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя