1Справа № 335/1172/23 3/335/602/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Багаурі О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відносно:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, старшого лейтенанта, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення НГУ № 287322 від 03.02.2023 року, 11.01.2023 року ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем за контрактом в умовах воєнного стану, займаючи посаду пов`язану з вихованням особового складу та підтримання військової дисципліни, недбало поставився до обов`язків військової служби, а саме обов`язку чіткого виконання наказів та розпоряджень старшого начальника (ст. 37 СВС ЗСУ), не здавши особисту зброю командиру підрозділу перед убуттям на лікування, що визначено бойовим розпорядженням командира 9 ПОП № 8 від 14.05.2022 року, зброю зберігав вдома, та вчинив хуліганські дії із застосуванням зброї.

Таким чином, на думку посадової особи військової частини НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП «Недбале ставлення до військової служби».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав, його захисник - адвокат Багаурі О.В. просив провадження у даній справі закрити, посилаючись на відсутність в матеріалах справи доказів наявності в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, також свої доводи виклав у письмовому клопотанні.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши повно і об`єктивно всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази, приходить до висновку, що провадження підлягає закриттю, зважаючи на таке.

Приписами ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Також, зазначено, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення 11.01.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи (матеріалів службового розслідування, без зазначення дати його проведення, за фактом внесення в ЄРДР КП № 000439, а також наказу командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ № 49 від 11.01.2023 року про підсумки службового розслідування та притягнення до відповідальності) події, які інкримінуються військовослужбовцю ОСОБА_1 відбувались саме 23.12.2022 року, а не 13.01.2023 року.

Таким чином, твердження в протоколі про те, що 13.01.2023 року ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є припущенням.

При цьому, суддя районного суду не є суб`єктом, який повинен заповнювати прогалини у протоколі, усувати його недоліки, тощо.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Як вбачається з протоколу про військове адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується те, що він, будучи військовослужбовцем за контрактом в умовах воєнного стану, займаючи посаду пов`язану з вихованням особового складу та підтримання військової дисципліни: 1) недбало поставився до обов`язків військової служби, а саме обов`язку чіткого виконання наказів та розпоряджень старшого начальника (ст. 37 СВС ЗСУ), не здавши особову зброю командиру підрозділу перед убуттям на лікування, що визначено бойовим розпорядженням командира 9 ПОП № 8 від 14.05.2022 року, зброю зберігав вдома, 2) та вчинив хуліганські дії із застосуванням зброї.

Разом з цим зі змісту протоколу не зрозуміло вчинення якого з двох правопорушень, на думку особи яка склала протокол, підпадає під санкцію ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

При цьому, вчинення хуліганських дій із застосування зброї: по-перше підпадає під норму кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. А по друге, саме за фактом можливого вчинення ОСОБА_1 та іншою особою вказаного правопорушення, слідчими ДБР було розпочате кримінальне провадження № 000439, яке внесене в ЄРДР 24.12.2022 року. Разом з цим, не встановивши в діях ОСОБА_1 складу зазначеного кримінального правопорушення, посадовими особами ДБР кримінальне провадження за № 000439 було закрито.

Таким чином, при наявності не скасованої постанови слідчого ДБР про відсутність в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, на думку суду посадові особи ВЧ НОМЕР_1 не можуть складати протокол про військове адміністративне правопорушення за вчинення ОСОБА_1 цих дій, які до того ж утворюють склад кримінального, а ніяк не адміністративного правопорушення.

Щодо зазначення у протоколі начебто недбалого ставлення ОСОБА_1 до обов`язків військової служби, у зв`язку із порушенням ним вимог розпорядження командира 9 ПОП № 8 від 14.05.2022 року, то будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що раніше він неодноразово залишав військову частину та при цьому брав із собою особисту зброю, в тому числі для зберігання її вдома, у зв`язку із безпосередньою близькістю лінії фронту. Таким чином поступали всі військовослужбовці ВЧ НОМЕР_1 . Про існування розпорядження командира 9 ПОП № 8 від 14.05.2022 року він до 24.12.2022 року не знав, зміст цього розпорядження до нього ніхто під особистий розпис або усно не доводив.

Зазначені вище покази ОСОБА_1 жодним чином не спростовані матеріалами наявними в справі, доказів обізнаності ОСОБА_1 про зміст розпорядження командира 9 ПОП № 8 особою, яка склала протокол, до протоколу не доданою.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що розпорядження командира 9 ПОП № 8 від 14.05.2022 року доведено до відома ОСОБА_2 до 24.12.2022 року і він був з ним ознайомлений під особистий підпис.

Як вбачається із аркуша справи 19 абзац 2 документу під назвою «службове розслідування», посадовою особою, яка його проводила зазначено, що вимоги розпорядження командира 9 ПОП № 8 від 14.05.2022 року начебто доведено командиру гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону капітана ОСОБА_3 , а він в свою чергу начебто довів ці вимоги до відома особового складу, в тому числі до ОСОБА_1 . Однак, в поясненні ОСОБА_3 , які він надав 26.12.2022 року (а.с. 35) підтвердження вказаної вище інформації немає. У вказаних поясненнях ОСОБА_3 взагалі не згадує про цей наказ.

Більш того, в матеріалах справи відсутні докази того, що сам ОСОБА_3 був обізнаний про існування розпорядження командира 9 ПОП № 8 та його зміст. Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир дивізіону зобов`язаний ознайомитись з наказами або розпорядженнями під розпис, після чого довести їх до відому підлеглих. На а.с. 40 наявний витяг з «розпорядження командира 9 ПОП Національної гвардії України» від 14.11.2022 року № 8 дск. Але підпису ОСОБА_3 про те, що він ознайомлений з даним розпорядженням немає.

Таким чином, дані які містяться в протоколі про військове адміністративне правопорушення серії НГУ № 287322 від 03.02.2023 року, про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про існування розпорядження командира 9 ПОП НГУ від 14.05.2022 року та умисно не виконав його вимоги, жодним чином в матеріалах доданих до протоколу не підтверджуються.

Із матеріалів справи не вбачається, що таке розпорядження було доведено до відома ОСОБА_2 , при цьому в судовому засіданні останній пояснив, що з вказаним розпорядженням він до 24.12.2022 року ознайомлений не був, уповноваженою на складення протоколу особою в судовому засіданні цих доводів не спростовано та підтверджуючих документів не надано.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, оцінивши належним чином всі наявні у справі докази, суддя прийшов до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не доведена у встановленому законом порядку, а відтак в його діях відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-15, 221, 247, 251, 283-284, 287, 291, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Макаров