Справа № 591/1178/23 Провадження № 3/591/493/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року м. Суми
Суддя Зарічного районного суду м. Суми Клімашевська І.В., в присутності захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Пшеничного С.І., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ,-
за ч.1 ст. 130 КУпАП
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06 лютого 2023 року серії ААД №454236, водій ОСОБА_1 06.02.2023 о 00-17 год у м.Суми по вул. Героїв Сумщини, в районі буд. №27, керував т/зVolkswagen Caddy, д.н.з.- НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, проба позитивна 0,85 проміле, з результатом був не згоден. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності 2 свідків та під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що з результатами Драгеру не погоджувався. Попрохав працівників поліції викликати представників Служби військового правопорядку. Після того, як працівники поліції склали протокол, він самостійно звернувся до медичного закладу, де отримав висновок, що в стані алкогольного сп`яніння не перебував.
Захисник у судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопрушення. Зауважив, що ОСОБА_1 не відмовся від прослідування до наркодиспансеру, а просто хотів, щоб для запебезпечення об`єктивності проходження такого огляду були присутні представники служби військового правопорудку. Працівники поліції розцінили такі дії його підзахисного як відмову.
Однак, дослідивши матеріали справи, слід зробити висновок про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 06 лютого 2023 року серії ААД №454236, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення (а.с. 1);
- даними результататів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», згідно яких ОСОБА_1 отримав після проходження огляду результат тесту 0,85% промілле та був не згоден із результатом (а.с.2);
- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 3).
Крім того, згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від прослідування до медичного закладу після незгоди з результатом Драгеру (а.с.5,6).
Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення вказаних свідків на предмет їх достовірності і допустимості, суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в суді доказами в справі.
Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom, заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п. п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у цьому конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.
Зокрема, письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.
Крім того, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було те, що останній керував автомобілем у комендантську годину. Під час спілкування з водієм, у працівників поліції виникла підозра, що останній перебуває у стані сп`яніння. У зв`язку із цим, водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Проте, як під час проходження огляду за допомогою Drager Alcotest, так і після отримання результатів, ОСОБА_1 поводить себе зухвало, постійно вимагає, щоб викликати представників служби військового правопорядку і не виконує законні вимоги поліцейських. Повідомляє, що вони не мають ніякого права проводити його огляд. Після того, як останній проходить огляд на стан сп`яніння на місці та не погоджується із результатами, йому роз`яснюють процедуру та повідомляють, що у разі незгоди із результатом, такий огляд проводиться у медичному закладі охорони здоров`я. Проте, ОСОБА_1 своєю поведінкою демонструє, що не бажає проходити огляд на стан сп`яніння, висуваючи поліцейським свої вимоги та підвищуючи на них голос. Тому, працівниками поліції цілком правомірно була розцінена така продемонстрована поведінка, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. При цьому, на відео зафіксовано також як поліцейські роз`ясняли ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомляли про те, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП у разі відмови від проходження огляду (а.с. 10).
Крім того, слід зазначити про те, що діючим законодавством про адміністративне правопорушення зокрема ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У даному випадку на відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.
При цьому, слід зазначити, що не заслуговують на увагу твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а просто чекав на приїзд працівників військової служби правопорядку, так як є військвослужбовцем. Адже, присутність працівників ВСП під час проведення огляду патрульними поліції не передбачена жодним нормативно-правовим актом. Крім того, працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що вони і так вже викликали представників ВСП.
Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Уразі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.
Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. І те, що він в подальшому за власної ініціативи проходив огляд у медзакладі, не спростовує факту його відмови від проходження огляду в установленому законом порядку, який проводився поліцейськими згідно ст.266 КУпАП.
Згідно довідки ст. інспектора відділу АП УПП в Сумській області Лєонової Д. від 07.02.2022 ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року. Також матеріали містять відомості про те, що ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 08.05.2021 (а.с. 9).
Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір у сумі 536,80 грн.
Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 536,80 гривень (р/р UA0026001; отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ- 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП), найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).
У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.
Суддя І.В. Клімашевська