КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №374/246/22
Провадження № 33/824/476/2023 Категорія: ч. 2 ст. 130
Головуючий в суді першої інстанції: Юрченко С.О.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Матюшенкова Дмитра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ржищівського міського суду Київської області від 28 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ржищівського міського суду Київської області від 28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі гривень) без позбавлення права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн.

Як встановлено судом, 03 вересня 2022 року о 19 год. 30 хв. в м. Ржищів по вул. Соборна водій ОСОБА_1 керував моторолером «Honda Dio», який незареєстрований в установленому законом порядку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова) повторно протягом року. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями водій порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Матюшенков Д.В. в інтересах ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, у якій посилався на те, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування судом усіх фактичних обставин справи та ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. При цьому суд підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Обгрунтовуючи скаргу, адвокат Матюшенков Д.В. посилався на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 моторолером «Honda Dio» у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, але лише після того, як залишив моторолер біля магазину, оскільки йому зателефонував знайомий і запропонував випити пива. З відеозапису вбачається, що моторолер припаркований біля паркану у нерухомому стані.

Також апелянт у апеляційній скарзі зазначає, що свідки, допитані в судовому засіданні, є упередженими, оскільки саме вони викликали працівників поліції, відтак були зацікавлені в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не був водієм у розумінні пункту 2.5. ПДР України і в матеріалах справи відсутні докази керування ним моторолером, а відомості, зазначені у протоколі, спростовуються іншими належними та допустимими доказами, постанова суду про визнання його винним підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вищенаведене, на думку апелянта, є підставою для висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ОСОБА_1 та його захисник Матюшенков Д.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлялись належним чином, а тому, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, дослідивши наявний у справі відеозапис, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 102456 від 03.09.2022 року (а.с.3); диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.2); копія постанови Ржищівського міського суду Київської області від 29.04.2022 року (а.с.5-6); картка первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від 03.09.2022 року (а.с.7); пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с8-9); постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 155764 від 03.09.2022 року (а.с.10); рапорт працівника поліції (а.с.14).

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за повторне протягом року керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції прибули на місце виклику, де свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомили, що саме вони викликали поліцію та пояснили, що бачили як водій ОСОБА_1 керував моторолером «Honda Dio» з порушенням правил дорожнього руху, на їхнє зауваження не реагував. ОСОБА_1 не заперечував факт керування моторолером, а також на питання працівника поліції, чи вживав він сьогодні спиртні напої, повідомив, що вживав. В ході розмови, інспектор поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, оскільки в нього були наявні ознаки сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 102456 від 03.09.2022 року, складеним та підписаним уповноваженою на це особою; постановою Ржищівського міського суду Київської області від 29.04.2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від 03.09.2022 року, згідно якої зафіксовано факт вчинення правопорушення; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 155764 від 03.09.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; рапортом працівника поліції.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та двома свідками; у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. У протоколі ОСОБА_1 від підпису відмовився.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - характерний запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, виявлені працівниками поліції 03.09.2022 року у ОСОБА_1 в розумінні п.п. 2, 3 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати моторолером, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ,який 03 вересня 2022 року у м. Ржищів по вулиці Соборна керував моторолером з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився. При цьому, ці дії вчинені ОСОБА_1 повторно протягом року після притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння).

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Доводи скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, апеляційним судом відхиляються, оскільки сукупністю наявних у справі доказів підтверджується факт керування ОСОБА_1 моторолером. Зокрема, це підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого на питання працівника поліції чи керував ОСОБА_1 моторолером «Honda Dio», останній відповів, що керував, при цьому він не заперечував факт вживання спиртних напоїв, що також зафіксовано на камеру. Також, в суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що біля магазину "Якоб", їздили невідомі особи на трьох мотоциклах на великій швидкості, без фар, дзеркал та глушників, на зауваження не реагували, поводили себе неадекватно. Після чого вони викликали поліцію. Коли працівники поліції приїхали, то ОСОБА_1 знаходився біля магазину "Якоб", де припаркував свій моторолер. Вказали, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, на прохання працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився. Також був допитаний інспектор ВП № 1 Обухівського РУП ОСОБА_4 , який пояснив, що на службу "102" надійшло повідомлення від громадянки ОСОБА_2 про те, що в м. Ржищів по вул. Л.Толстого, біля магазину "Якоб", їздять невідомі особи на трьох мотоциклах на великій швидкості, без фар, дзеркал та глушників. Прибувши на місце виклику до магазину "Якоб", свідки вказали на водія моторолера «Honda Dio» ОСОБА_1 . Водій спочатку не заперечував факт вживання алкоголю та факт керування моторолером, але потім стверджував, що керував моторолером зранку. Після чого водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі, на що водій відмовився в присутності двох свідків під відеофіксацію.

Будь-яких підстав не довіряти показанням вищевказаних свідків та інспектору поліції, які є логічними, послідовними, повністю узгоджуються між собою, а також з долученим до протоколу відеозаписом подій та іншими матеріалами справи у апеляційного суду немає, не здобуто таких і під час апеляційного розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не доведений належними доказами, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення. При цьому, слід зазначити, що 03 вересня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що також підтверджує факт керування ОСОБА_1 в цей день та за цих обставин моторолером «Honda Dio».

Будь-яких зауважень або заперечень на протокол серії ААД № 102456 від 03.09.2022 року та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав.

Доводи скарги про упередженість свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спростовують обгрунтованості висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме - відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинена повторно протягом року, та є нічим іншим, ніж намаганням уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження у справі, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. За таких обставин постанова судді Ржищівського міського суду Київської області від 28 жовтня 2022 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника Матюшенкова Д.В. - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Матюшенкова Дмитра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ржищівського міського суду Київської області від 28 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О. Матвієнко