ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/11/23 Справа № 203/1285/22 Суддя у 1-й інстанції - Черваньова Ю. М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Торубарова А.В. розглянувши апеляційну скаргу адвоката Матухно І.А. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження по справі за ст. 124 КупАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066648 від 13.04.2022 року ОСОБА_1 20.03.2022 року о 19.55 годині в м.Дніпро, на перехресті пр.Дмитра Яворницького та вул.Ю.Словацького керуючи транспортним засобом марки Hyundai Matrix номерний знак НОМЕР_1 не надав дороги та допустив зіткнення з транспортним засобом марки Peugeot Boxer номерний знак НОМЕР_2 , котрий перетинав перехрестя на забороняючий сигнал світлофора з проблисковими маячками синього кольору. В результаті даної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі адвокат Матухно І.А. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2022 року, скасувати її та прийняти нову постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що наявними у справі доказами не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, оскільки транспортні засоби, що їхали в одному напрямку з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 зупинилися та пропускали автомобіль швидкої допомоги, а тому транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 був зобов`язаний також відповідно до вимог п.3.2 ПДР дати автомобілю швидкої медичної допомоги дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд. До того ж, водій ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив, що здійснював керування транспортним засобом з увімкненими проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом, оскільки перебував на чергуванні та мав доставити поранених бійців до шпиталю.

До початку судового розгляду від ОСОБА_2 та адвоката Матухно І.А., яка представляє його інтереси, надійшло клопотання, в якому останні підтримують свої апеляційні вимоги в повному обсязі, просять їх задовольнити, а також проводити розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, думки ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Торубарова А.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.3.2 ПДР у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Як убачається з протоколу серії ААБ №066648 дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано як порушення п.3.2 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, суд першої інстанції зазначив, що зі схеми місця ДТП від 20.03.2022 року, рапорту, протоколу № ААБ №066648, протоколу ААБ №066650 вбачається, що ДТП сталася на регульованому перехресті пр.Д.Яворницького та вул.Ю.Словацького, при цьому автомобіль Hyundai Matrix номерний знак НОМЕР_1 рухався на зелений сигнал світлофору по головній дорозі по пр.Дмитра Яворницького зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу марки Peugeot Boxer номерний знак НОМЕР_2 , а останній автомобіль - по вул.Ю.Словацького в напрямку вул.А.Фабра, по другорядній дорозі на червоний сигнал світлофора з увімкненими синім проблисковим маячком.

Відповідно до відеозаписів, які містяться на СД-диску, автомобіль швидкої допомоги рухається в напрямку регульованого перехрестя, під`їжджаючи до перехрестя, гальмує, про що свідчать стоп-сигнали. При цьому, з лівого боку від нього по лівій смузі головної дороги рухаються два автомобілі, які мають намір повернути ліворуч, та, зупинившись перед перехрестям, мають можливість побачити автомобіль швидкої допомоги та пропускають його. Після чого ОСОБА_2 перестає гальмувати та продовжує рух через перехрестя, в цей час автомобіль, який з`являється з лівого боку від нього, виїхавши на перехрестя по середній смузі, намагається уникнути зіткнення, взявши ліворуч, однак сталася ДТП.

Також суд встановив, що відеозаписом, зафіксовано наявність будівлі на розі вул.Ю.Словацького та проспекту Д.Яворницького, яке знаходиться вздовж дороги з лівого боку в напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та з правового боку- в напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , що дає обґрунтовані підстави суду прийти до висновку, що ОСОБА_1 , рухаючись по середній смузі по головній дорозі на зелений сигнал світлофору, не мав об`єктивної можливості встановити наявність автомобілю швидкої допомоги, який рухається з синім проблисковим маячком по другорядній дорозі та має намір відступити від вимог розділу 8 ПДР України та перетнути перехрестя на червоний сигнал світлофору. При цьому, наявність автомобілів, які рухались по лівій смузі по тій дорозі, по якій рухався й ОСОБА_1 , та водії яких зупинились, щоб надати дорогу машині швидкої допомоги, що на переконання ОСОБА_2 давало підстави ОСОБА_1 також зупинитись, не можуть свідчити про порушення останнім ПДР, оскільки ці автомобілі повертали ліворуч, про що свідчили показники лівого повороту в їх транспортних засобах, та могли існувати будь-які інші підстави для зупинки (наявність пішоходів на дорозі, на яку вони мали намір повертати, тощо).

Крім того, за результатами судового розгляду суд дійшов висновку про неможливість з достовірністю встановити факт увімкненої звукової сигналізації в автомобілі швидкої допомоги, яку міг би чути ОСОБА_1 , під`їжджаючи до перехрестя.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, з яким цілком погоджується й апеляційний суд, про те, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення правопорушення не доведено поза розумним сумнівом, у встановлений нормами КУпАП спосіб, що зумовлює необхідність закриття провадження в справі саме на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції також констатує той факт, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, а доводи апелянта з приводу винуватості останнього у вчиненому правопорушенні та необхідності притягнення останнього до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, за результатами проведення апеляційного розгляду та вивчення матеріалів справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про погодження з позицією суду першої інстанції стосовно відсутності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи, у звязку з чим вона підлягає залишенню без змін, а подана на неї апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Матухно І.А. в інтересах потерпілого ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою щодо ОСОБА_1 провадження по справі за ст. 124 КупАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко