Справа № 442/8066/22
Провадження №3/442/59/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 лютого 2023 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Хомик А.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, проживає на АДРЕСА_1 , зареєстрованого на АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №134823 від 12.12.2022 про те що він 12.12.2022 близько 14.00 год. в АДРЕСА_3 , здійснив психологічне насильство відносно дружини гр. ОСОБА_2 та їхньої неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , внаслідок чого могла б бути завдана психологічна шкода потерпілим.

ОСОБА_1 своєї винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Подав письмові заперечення у яких вказує, що факт вчинення домашнього насильства підтверджується лише заявою та поясненнями ОСОБА_2 . До матеріалів справи разом з запереченням на протокол додається відеозапис на компак диску тривалістю 30 хв. 20 с. з відображенням подій, які передували складенню спірного протоколу, про адміністративне правопорушення. З цього відеозапису вбачається, що 12.12.2022 року ОСОБА_1 разом з своєю матір`ю ОСОБА_2 1955 р.н. та цивільною дружиною ОСОБА_4 приїхали до будинку, який належить на праві власності ОСОБА_1 та є його особистою власністю. У вказаному будинку зареєстровані та проживають колишня дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та спільна донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Також в будинку зареєстровані батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 1955 р.н., ОСОБА_6 , цивільна дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , та її син ОСОБА_7 , що стверджується записами у будинковій книзі.

Зайшовши на подвір`я власного особистого будинку, який не є спільним сумісним майном колишнього подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 попросили ОСОБА_2 надати ключі від вказаного будинку у зв`язку з тим, що остання змінила замки та перешкоджає їм вселитися у будинок. Колишня дружина ОСОБА_2 відповіла ОСОБА_4 , що вона є ніхто і це її особиста справа з чоловіком ОСОБА_1 .

На прохання матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 1955 р.н. колишня дружина ОСОБА_2 сказала «визвіть собі міліцію, без міліції я ключ не даю» (фрагмент відеозапису на 03 хв. 40 с «без міліції ви не зайдете» (фрагмент відеозапису на 06 хв. 49 с.) З відеозапису вбачається, що колишня дружина ОСОБА_2 постійно намагалася спровокувати сварку і конфлікт з ОСОБА_8 однак в неї цього не вийшло. Розмова проходила без нецензурних висловлювань, погроз психологічного тиску на ОСОБА_2 і на дитину ОСОБА_5 , 2014 р.н.

Матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували сам факт психологічно насильства, оскільки конфлікт з колишньою дружиною носить побутовий характер між колишнім членом сім`ї власника будинку (колишньою дружиною) з приводу чинення нею перешкод власнику, його цивільній дружині та його матері у вселенні до належного йому будинку, а протокол про адміністративне правопорушення лише кореспондує заяву ОСОБА_2 та не є достатнім для встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Працівниками поліції не встановлено, в чому саме полягало психологічне насильство з боку ОСОБА_1 та які конкретно погрози та образи висловлювались ним і чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психічному стану потерпілої особи, або що могли завдати таку шкоду.

За таких умов неможливо встановити наявність об`єктивної сторони адміністративно правопорушення, а саме вчинення дій або бездіяльності психологічного характеру,внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Як слідує з спірного протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції зазначені наслідки, настання яких є обов`язковою умовою згідно з диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Більше того, наслідків діяяня ОСОБА_1 у виді можливості завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілій в протоколі не зазначено. Доказів завдання чи можливості завдання шкоди потерпілій ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

З вказаних підстав просять закрити справу на підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат Барнацький П.С. подав письмові пояснення, в яких зазначає, що 12.12.2022 ОСОБА_1 разом із своєю співжителькою гр. ОСОБА_4 та своєю матір`ю гр. ОСОБА_2 , черговий раз вчинили домашнє насильство відносно ОСОБА_2 та їх неповнолітньої дочки гр. ОСОБА_5 . Працівниками Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області по даному факту було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.173-2 КУпЛІІ та винесено заборонний припис, щодо гр. ОСОБА_1 , як кривдника у відношенні до своєї дружини гр. ОСОБА_10 та неповнолітньої дочки гр. ОСОБА_5 із забороною йому контактувати з ними протягом 5-х діб. Вказує, що не відповідає дійсності пояснення ОСОБА_1 про те, що йому чиняться перешкоди у користуванні будинком, оскільки в присутності працівників поліції він безперешкодно своїм ключем відчинив вхідні двері до будинку АДРЕСА_3 . Факт вчинення насильства з боку гр.. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 підтверджується відео та аудіо записом події від 12.12.2022.

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до такого висновку.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність, а ч.2 ст.173-2 КУпАП встановлено відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

У даному випадку протокол відносно ОСОБА_1 складено без врахування вимог Закону. Так, у протоколі зазначено, що 12.12.2022 близько 14.00 год. в АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 здійснив психологічне насильство відносно дружини гр. ОСОБА_2 та їхньої неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , внаслідок чого могла б бути завдана психологічна шкода потерпілим..

При цьому не конкретизовано в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Тобто фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколах не розкрита.

Отже, насильство в сім`ї, у розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З оглянутих в судовому засіданні відеозаписів вказаної події, вбачається, що сама ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_1 жодних дій щодо неї з донькою не вчиняє, та жодних висловлювань у їхню сторону не висловлює.

З викладених вимог закону вбачається, що зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_1 не утворюють самі по собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Також в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час конфлікту ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди її психічному здоров`ю.

У справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевказане, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із чим провадження в даній справі слід закрити.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому згідно ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 не вбачаю.

На підставі ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, керуючись ст. ст.266, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Хомик А.П.