Справа № 168/719/22 Провадження №33/802/142/23 Головуючий у 1 інстанції:Хаврона О.Й.
Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Стасюка О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 09 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Визначено стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 536 гривень 80 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20.12.2022 р. о 18.40 год. на вул. Центральній в с. Кримне гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , при ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_1 20.12.2022 р. о 18.40 год. керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Центральній в с. Кримне з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та проходження огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Постановою судді від 26.01.2023 р. справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності об`єднані в одне провадження.

Не погодившись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржене судове рішення скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На переконання апелянта, працівниками поліції було порушено процедуру оформлення матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, а судом безпідставно не взято до уваги покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та показання ОСОБА_1 проте, що він не керував транспортним засобом, що стало причиною помилкового притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Разом з тим, апелянт вважає доданий до матеріалів справи відеозапис неналежним та недопустимим доказом, оскільки він складається з кількох фрагментів, а не безперервний. Також посилається, що при суперечливих показаннях свідків, суд взяв за основу при прийнятті рішення покази зацікавлених, на його думку, осіб та проігнорував інші докази.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Стасюка О.Л., які просили апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при винесенні постанови суд першої інстанції дотримався та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вказаних вище вчинених правопорушень.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме:

-протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ № 074536 від 20.12.2022 р. та серії ААД № 331981 від 20.12.2022 р., в яких зафіксовані дата, час, місце вчинення та суть вчинених ОСОБА_1 правопорушень. Від підпису протоколів та надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився;

-схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20.12.2022 р. та фототаблицею підтверджується наявність пошкоджень вказаних у протоколі транспортних засобів. Наявність саме вказаних механічних пошкоджень не оспорюється учасниками справи;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені ознаки сп`яніння водія ОСОБА_1 ;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.12.2022 р.;

-відеозаписом з нагрудної камери поліцейського на якому зафіксовано, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в найближчому медичному закладі охорони здоров`я;

-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 20.12.2022 р. про те, що, перебуваючи в припаркованому неподалік кафе-бару «Вікінг» автомобілі «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , він відчув удар, вийшов на вулицю та побачив, що його автомобіль пошкоджений, він підійшовши до автомобіля, що був причетний до зіткнення, він побачив за кермом цього автомобіля невідомого йому чоловіка. Як в подальшому стало відомо - це ОСОБА_1 . Після того зателефонував у поліцію. Такі пояснення потерпілого підтверджуються рапортом від 20.12.2022 р, в якому зафіксовано звернення ОСОБА_2 на лінію 102 щодо вказаної події;

-показаннями допитаних у суді свідків - поліцейського ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про те, що потерпілий ОСОБА_2 , чітко вказав на те, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля та допустив зіткнення з його автомобілем. Про це потерпілий також написав в письмових поясненнях, що долучені до протоколу. З огляду на вказане, а також на те, що ні ОСОБА_1 , ні його дружина не повідомляли працівників поліції про те, що за кермом автомобіля перебувала ОСОБА_4 чи будь-яка інша особа, то було складено протокол за ст.124 КУпАП саме на ОСОБА_1 . Дружина ОСОБА_1 не повідомляла працівників поліції про те, що це вона керувала в момент ДТП автомобілем, а лише запитала чи можна не складати протокол за ст.130 КУпАП на чоловіка, оскільки в них четверо дітей і немає можливості сплатити штраф в такому великому розмірі.

Основні доводи апелянта щодо скасування постанови суду першої інстанції зводяться до відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Однак оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст.251, ст.252 КУпАП), не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Насамперед апеляційний суд зауважує, що ні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ні його захисником Стасюком О.Л. не заперечується подія та обставини вчинення першим дорожньо-транспортної пригоди.

На переконання апеляційного суду, доводи апелянта про фрагментарність відеозапису не є істотним порушенням вимог КУпАП та беззаперечною підставою для скасування судового рішення.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки на ньому зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, у даному випадку, за вказаною диспозицією доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відеозаписом, наявним в матеріалах справи, дослідженим та проаналізованим судом апеляційної інстанції, підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 не спростували факт керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом та відмови від проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі. Пояснення вказаних свідків у суді першої інстанції, на думку апеляційного суду, є суперечливими і не узгоджуються із поясненнями наданими під час документування правопорушення та зводились до намагань виправдати ОСОБА_1 з метою уникнення ним адміністративного стягнення.

Разом з тим, доводи щодо недоведеності факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , на момент апеляційного перегляду, окрім незгоди останнього з встановленими фактичними обставинами вчинення правопорушення не підтвердженні, тому не впливають на висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 слід оцінити критично, та взяти до уваги надані ОСОБА_2 пояснення саме під час документування правопорушення.

Таким чином, аналіз досліджених доказів у їх сукупності дає підстави суду зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5, п.13.1 ПДР України, тобто вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, а викладені апелянтом в апеляційній скарзі доводи жодним чином не спростовують їх.

Захисником заявлено клопотання про виклик свідків у судове засідання, проте клопотання не підлягає задоволенню, оскільки наведені доводи не свідчать про неповноту судового розгляду, так, як наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом події, письмовими матеріалами, окрім цього, вказані свідки були допитані у суді першої інстанції, а тому відсутні підстави для допиту свідків у суді апеляційної інстанції на підставі ст.294 КУпАП.

Аналогічно відмовлено у задоволенні клопотання про дослідження доказів, в тому числі відеозапису, оскільки під час підготовки до судового розгляду апеляційний суд ознайомився з відеозаписом.

Також, апеляційний суд наголошує, що повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення процесуального закону та неповноту досліджень доказів, а про відсутність аргументованих підтверджень щодо необхідності цих дій.

Окрім того, сам по собі факт незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції з приводу висунутого обвинувачення не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді та виклику свідків у справі.

Разом з тим, незгода апелянта з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку, не встановлено.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 апеляційний суд не знаходить, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Старовижівського районного суду Волинської області від 09 лютого 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук