П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 року м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали, що надійшли з Батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП: в матеріалах справи відсутній,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Капустіна В.В.,

У С Т А Н О В И В:

29.11.2022 о 08:12 год на 78 км автодороги М-05 зі сполученням Київ-Одеса, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia з д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. На вимогу поліцейського пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку водій категорично відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №143540 від 29.11.2022 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Зважаючи, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, розгляд справи проводиться за її відсутності.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Капустін В.В. подав до суду письмове клопотання, яким просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_1 свою вину у скоєнні правопорушення не визнає. 29.11.2022 ОСОБА_1 їхав додому в м. Київ і керував автомобілем, в якому знаходилась його сім`я (дружина, дитина) та ще два пасажири. Авто рухалося по автодорозі Київ-Одеса, у звичайному режимі, без порушень ПДР і було зупинено на блок-посту при виїзді з м. Біла Церква. Під час спілкування з працівникам поліції, поведінка водія була врівноваженою, відповідала оточуючій обстановці й жодних ознак алкогольного сп`яніння з відеозапису події не вбачається.

Зазначив, що чинним законодавством встановлений чіткий та однозначний порядок огляду водіїв на стан сп`яніння. Огляд має бути проведений саме поліцейським з використанням спецзасобів. Виключно лише у випадку, коли водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи не згоден з його результатами, водія доставляють для проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я. Ніякої альтернативи вибору способу огляду для водіїв (на місці чи в медичному закладі) чинним законодавством не передбачено.

На відеозаписах з нагрудної камери, доданих до матеріалів справи про адміністративне правопорушення чітко чутно, як ОСОБА_1 погоджується на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, хоча сам поліцейський ще навіть не пояснював підстави для такого огляду та навіть ще й не представився. Далі поліцейський чомусь вирішив відступити від визначеного порядку огляду і пропонує водієві самому обрати у який спосіб проходити огляд на сан алкогольного сп`яніння чи то на місці зупинки транспортного засобу, чи то у медичному закладі. При цьому, поліцейський навіть й словами не згадує, як саме водій має пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Тобто, про використання спеціальних технічних засобів ані слова. Надалі, водій не відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, каже поліцейським, що готовий їхати на огляд у медичний заклад, залишає своє авто з сім`єю та пасажирами на узбіччі, переходить дорогу, та за вказівкою поліцейських, сідає до них в авто. Вже під час руху ОСОБА_1 відмовляється далі їхати в медичний заклад, а поліцейські йому повідомляють, що за відмову від проходження огляду також буде складено протокол, який вони склали, повернувшись на місце зупинки транспортного засобу.

Вказує на те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням поліцейським спеціальних технічних засобів не відмовлявся. Та йому власне такий огляд (з використанням поліцейськими спеціальних технічних засобів) навіть ще й не пропонувався. Водій лише відмовився далі їхати в медичний заклад і мав на це повне право, оскільки доставляти його туди у поліцейських не було підстав.

Також, суть адміністративного правопорушення, що викладена в самому протоколі, не узгоджується та суперечить доданим матеріалам, оскільки поліцейським порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, поліцейськими ще й порушено порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: ОСОБА_1 ніхто не пояснював ані його прав, зокрема і права на юридичну допомогу, ані порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Капустіна В.В., дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшов наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляд визначається Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно із п. 1 розділу ІІІ Інструкції перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до п. 7 Порядку поліцейський забезпечує проведення огляду водія

транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Диспозицією частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису….

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП встановлена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №143540 від 29.11.2022 за ч.1 ст.130 КУпАП, у якому викладено фактичні обставини вчинення правопорушення;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 2) згідно з яким водія ОСОБА_1 направлено до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4», однак відомості про проходження огляду в направленні відсутні;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), у якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Однак огляд не був проведений у зв`язку з відмовою водія від його проведення;

розпискою ОСОБА_2 від 29.11.2022, відповідно до якої вона зобов`язується забрати автомобіль Skoda Octavia з д.н.з. НОМЕР_1 , доставити його за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Садова, а водія не допускати до керування автомобілем;

відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №143540 від 29.11.2022, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Із переглянутого відеозапису встановлено, що 29.11.2022 о 08:12 год на 78 км автодороги М-05 зі сполученням Київ-Одеса, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Skoda Octavia з д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Від час спілкування з водієм поліцейський почув із салону автомобіля запах алкоголю та запитав: «хто вживав, пасажир?» та попросив зробити водія на нього легеньких видих. На запитання поліцейського: «що вживали?», водій відповів: «вчора випив пива», а на уточнююче запитання поліцейського відповів: «нічого». Після цього поліцейський запропонував водієві пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі. На пропозицію поліцейського ОСОБА_1 погодився пройти огляд у медичному закладі. Наближаючись з водієм до патрульного автомобіля, поліцейський повідомив останньому про те, що у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме6 запах алкоголю, тому він запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі. О 08:21 год поліцейські повідомили ОСОБА_1 про проведення фіксації за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського та попередили його про відповідальність за надання неправомірної вигоди. Поспілкувавшись по телефону під час руху до лікарні, ОСОБА_1 (08:25 год відеофайли під назвою «clip-0», «clip-1») відмовився далі їхати до лікарні, після чого поліцейський повідомив, що у разі відмови від проходження огляду стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. О 08:28 год поліцейський повторно запитав: «від огляду відмовляєтесь на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, я правильно зрозумів?» на що ОСОБА_1 відповів: «так». Після цього поліцейські повернулися на місце зупинки транспортного засобу, де склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та відповідні матеріали справи, роз`яснивши його права, передбачені ст. 63 Конституції України. На відеофайлі під назвою «clip-2» о 08:52 год зафіксовано, що за вказівкою поліцейського ОСОБА_1 у акті та в протоколі робить власноручний напис про те, що він відмовляється проходити огляд на місці зупинки та в медичному закладі.

Досліджені судом докази на переконання судді є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності для того, щоб дійти однозначного та безсумнівного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник просить закрити провадження у справі у зв`язку із порушенням порядку проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, посилаючись на те, що поліцейським було порушено вимого ст. 266 КУпАП. Однак такі доводи сторони захисту суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 2 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому ст. 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Верховний Суд у п.п. 51- 58 постанови від 15.06.2021 у справі № 204/6541/16 вказав на те, що порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК, в яких такі правила сформульовані.Також Суд визнавав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Таким чином, сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді. Відповідно до частини 1 статті 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме відомості (фактичні дані), які отримані саме завдяки такому порушенню. Тобто закон вимагає встановити прямий причиновий зв`язок між порушенням прав людини і отриманими доказами. Суд зазначає, що не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. Таким чином, для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.

Так, із переглянутого відеозапису дійсно вбачається, що поліцейський двічі пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. Тобто поліцейський чітко не дотримався вимог ст. 266 КУпАП та надав водієві право вибору способу проходження огляду. Вибір водія пройти огляд у медичному закладі був оцінений поліцейським як його відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, під час досить тривалого безперервного відеозапису ОСОБА_3 самостійно жодного разу не виявив бажання пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а навпаки свідомо відмовився від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, про що власноручно, хоча і під диктовку поліцейського, проте із власної волі, зробив відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення та у акті огляду. Жодних ознак тиску на ОСОБА_1 з боку поліцейських встановлено не було.

Суддя констатує, що у даній справі з боку поліцейських дійсно формально мало місце процесуальне порушення вимог ст. 266 КУпАП яке суд визнає не істотним, таким що не порушило фундаментальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не вплинуло на його волевиявлення, а відтак не тягне за собою визнання зібраних у справі доказів недопустимими. На переконання суду, такі процедурні недоліки як одночасна пропозиція поліцейського пройти огляд або на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі, жодним чином не призвели (не вплинули) до звуження чи обмеження конвенційних та/або конституційних прав водія чи його основоположних свобод, не обмежили його в можливостях ефективно використати свої права, в тому числі право пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, та не ставить під сумнів походження доказів, їх надійність та достовірність.

В судовому засіданні стороною захисту не аргументовано, які саме конвенційні чи конституційні права і свободи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності були знівельовані, звужені чи обмежені та в чому це виразилося.

Таким чином, суддею встановлено, що при оформленні матеріалів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення поліцейськими не було допущено порушень істотних вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, що призвели б до порушення основоположних/фундаментальних прав особи, які у свою чергу потягли за собою визнання здобутих доказів недопустимими.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Суддя зазначає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є умисним та грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.

При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, викладені частиною 2 статті 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи викладене, до ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000.00 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн., що становить, 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000.00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяТетяна КЛЕПА