Номер провадження: 33/813/116/23
Головуючий у першій інстанції Русєва А. С.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., за участі - секретаря судового засідання Воронової Є.Р., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2022, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судової автотехнічної експертизи.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850,00 гривень в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 220787 вбачається, що 16.10.2022 року о 15 год. 45 хв. у м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19а, керуючи автомобілем «Ніссан», державні номерні знаки НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «BMW», державні номерні знаки НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також просить призначити по справі судову автотехнічну експертизу обставин ДТП. Проведення експертизи доручити державній експертній установі за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установим з Державного бюджету України.

Доводи обґрунтовує тим, що йому ставиться в провину скоєння ДТП через невиконання п. 13.1 ПДР: «Водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», але виконувати таку вимогу ПДР він не міг, бо авто опонента з`явилось перед його з сусідньої полоси руху раптово, без попереджувальних сигналів та на такої відстані, що вже не можна було уникнути зіткнення з його боку. Зазначає, що авто опонента явно не рухався з краю правої полоси. Більш того, згідно фото місця ДТП пошкодження авто опонента, а саме бамперу, говорить про те, що контактування сталося продовж його бамперу зліва. Вказує, що незалежно від його дій, опонент, саме як водій мав керуватися вимогами п. 10.1 ПДР: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.» Таким чином, вважає, що матеріалами справи та відео доводиться саме провина ОСОБА_2 .

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

В апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 просив призначити по справі судову автотехнічну експертизу обставин ДТП проведення якої доручити державній експертній установі за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установим з Державного бюджету України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Положеннями пункту 1.1 Розділу ІІ «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 03.11.1998 за №705/3145 (далі за текстом Інструкція) визначено, що основними завданнями автотехнічної експертизи є:

- установлення несправностей транспортного засобу (далі - ТЗ), які загрожували безпеці руху, причин їх утворення та часу виникнення (до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) чи внаслідок неї або після неї), можливості виявлення несправності звичайно застосованими методами контролю за технічним станом ТЗ; визначення механізму впливу несправності на виникнення та розвиток пригоди;

- установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди;

- установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення автотехнічної експертизи, апеляційний суд виходить з того що ОСОБА_1 визначено такі питання, які не узгоджуються із завданнями автотехнічної експертизи, визначеними у вказаній Інструкції. Так, до завдань автотехнічної експертизи та повноважень експерта не входить надання відповіді на питання щодо того, як кожен з учасників ДТП мав діяти в умовах дорожньо-транспортної пригоди відповідно до правил дорожнього руху, натомість передбачено вирішення питання чи відповідали дії учасників ДТП у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху та встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП.

До того ж, питання чи мали водії автомобілів «БМВ» та «Ніссан» технічну можливість попередити дану дорожню ситуацію 16.10.2022, без встановлення відповідності дій учасників ДТП технічним вимогам Правил дорожнього руху, не призведе до встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування у даній справі.

Відтак, заявником, з огляду на питання, заявлені на вирішення експертизи, не доведено, що призначення даної експертизи призведе до встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування у справі, а також не доведено неможливості вирішення справи без проведення експертизи, тому підстави для призначення у справі судової автотехнічної експертизи відсутні.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції згідно із вимогами статей 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 13.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 13.1 ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п. 13.1 ПДР).

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, фотознімком, зробленим на місці ДТП, який містить зафіксовану локалізацію пошкоджень автомобілів та їх розташування.

Зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №220787 від 16.10.2022 р. встановлено, що 16.10.2022 року о 15 год. 45 хв. у м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19 а, керуючи автомобілем «Ніссан», державні номерні знаки НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «BMW», державні номерні знаки НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 від 16.10.2022 року, в яких остання зазначила, що вона рухалась на своєму автомобілі «БМВ», по вул. Середньофонтанська, район «Чудо місто» в сторону залізничного вокзалу в крайній правій смузі, раптом стався різкий удар ззаду, вона одразу зупинилась, включила аварійні сигнали. Вийшовши з автомобіля вона побачила автомобіль «Ніссан», який і здійснив удар в задню ліву частину її автомобіля, чим пошкодив її автомобіль.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується його частковими поясненнями, наданими як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і в судовому засіданні в суді першої інстанції, згідно яких він намагався уникнути зіткнення, однак йому завадили швидкість та відстань до автомобіля іншого учасника ДТП, що також спростовує твердження апеляційної скарги про неможливість виконати вимогу пункту 13.1 Правил дорожнього руху.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, що спростовує доводи апелянта про те, що ДТП сталася з вини ОСОБА_2 .

При цьому, твердження ОСОБА_1 про те, що авто опонента явно не рухався з краю правої полоси, оскільки згідно фото місця ДТП пошкодження авто опонента, а саме бамперу, говорить про те, що контактування сталося продовж його бамперу зліва, не заслуговують на увагу, оскільки спростовані самим фотознімком, зробленим на місці ДТП, який містить зафіксовану локалізацію пошкоджень автомобілів та їх розташування, яка доводить, що контактування автомобілю «БМВ» починається на задній лівій частині бамперу, зона пошкоджень автомобіля «Ніссан» розташовується в передній правій боковій частині переднього бамперу.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Ніссан», державні номерні знаки НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «BMW», державні номерні знаки НОМЕР_2 , оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, викладених у апеляційній скарзі, а також у суді першої інстанції, апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, суд першої інстанції з`ясувавши всі обставини справи дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргуособи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постановусудді Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2022, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов