П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.02.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №235075, 28.07.2022 року о 23 год. 58 хв. у м.Львові на вул.Княгині Ольги, буд.98Б водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога зі згоди водія у встановленому законом порядку.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

07.09.2022 року від захисника ОСОБА_1 - адвоката Пітецького В.В. надійшли до суду пояснення у справі про адміністративне правопорушення, подані в порядку ст.268 КУпАП, в яких просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотивує таке тим, що 28.07.2022 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 знаходився поруч з належним йому автомобілем Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_1 на вул.Кн.Ольги, 98Б у м.Львові, однак керування транспортним засобом не здійснював, у транспортного засобу було пробито колесо. Вказує, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, як письмовими, так і електронними. Окрім цього, ОСОБА_1 не було надано можливості надати письмові пояснення, що є грубим порушенням законодавства та ЄКПЛ.

09.11.2022 року та 14.12.2022 року від захисника ОСОБА_1 - адвоката Дідик О.Л. надійшли до суду додаткові пояснення у справі про адміністративне правопорушення та клопотання про закриття провадження в адміністративній справі, в яких також просить закрити закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з недоведеністю саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також у зв`язку з порушеннями під час складення протоколу, порушеннями щодо письмових пояснень свідків, оскільки в таких містяться виправлення та інформація, що не відповідає дійсності, не вказано документів, на підставі яких встановлено особи свідків. Вказала також, що пояснення свідків без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами. Щодо рапортів працівників поліції вказала, що рапорт, відповідно до постанови Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №524/5741/16-а, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення. Окрім цього, зазначає, що протокол не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а відтак даний доказ не може вважатись, на її думку, законним.

16.02.2023 року від захисника ОСОБА_1 - адвоката Дідик О.Л. надійшли до суду заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення, які окрім вищевикладеного мотивовані тим, що працівниками поліції порушено вимоги щодо безперервної фіксації осбтавин справи, на відеозаписі взагалі відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_1 . Щодо проведення огляду ОСОБА_1 у КНП "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень" вказує, що такий проводився неуповноваженою на це особою, оскільки з матеріалів відеозапису вбачається, що такий проводився не лікарем ОСОБА_2 , а медичною сестрою, що не передбачено законодавством. Окрім цього, зазначає, що з висновку КНП ЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень" неможливо встановити яким газоаналізатором здійснювалось вимірювання, що позбавляє можливості перевірки, чи пройшов газоаналізатор повірку, калібрування та чи є сертифікованим.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Дідик О.Л. заявила клопотання про витребування в УПП у Львівській області запису з відеореєстратора, який знаходиться в салоні службового автомобіля працівників поліції, а також клопотання про виклик інспекторів УПП у Львівській області, які складали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

За клопотанням захисника ОСОБА_1 , - адвоката Дідик О.Л., судом двіччі витребовувались з Управління патрульної поліції у Львівській області записи з відеореєстратора, який знаходиться в салоні автомобіля працівників поліції та яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_1 , 28.07.2022 року близько 23 год. 58 хв., однак такі суду не надані, натомість повторно скеровано відео, яке вже міститься в матеріалах справи та не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Окрім того, суд двіччі в судове засідання, за клопотанням захисника викликав інспекторів УПП у Львівській області, які складали адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , однак, такі в судове засідання також не з`явились.

Також, судом здійснювався виклик в судове засідання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення засобами телефонного зв`язку, які зазначені в письмових поясненнях останніх. Однак, обидва номери телефонів не існують, що підтверджується наявними в справі телефонограмами.

Також, судом неодноразово здійснювалась спроба повідомити свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , шляхом скерування смс сповіщення на вказані номери телефонів, однак, згідно довідок наявних в матеріалах справи «повідомлення не може бути доставлено з технічних причин у оператора мобільного зв`язку».

Також, судом скеровані судові виклики засобами поштового зв`язку на адреси місця проживання, які зазначені в протоколі, однак, свідки в судове засідання, також не з`явились.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, утворюють дії, що полягають у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В ході розгляду адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності встановлено, що такі не містять доказів, які б могли однозначно вказувати на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, досліджуючи в судовому засіданні долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, судом з`ясовано, що на час прибуття працівників поліції на місце події ОСОБА_1 в транспортному засобі не перебував, транспортний засіб був припаркований, а ОСОБА_1 , присівши біля переднього колеса, здійснював заміну такого, яке лежало збоку біля автомобіля.

З досліджених відеоматеріалів також слідує, що ОСОБА_1 не заперечував своє перебування у стані алкогольного сп`яніння, водночас заперечував керування власне ним транспортним засобом.

Відповідно до ст.. 272 КпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

Надаючи оцінку письмовим поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які долучені до адміністративних матеріалів, слід зазначити наступне.

Так, у письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 28.07.2022 року зазначено, що вказані свідки бачили, як автомобіль марки Пежо, здавав заднім ходом, водій був одягнений в жовту футболку, світлі джинси, колесо в автомобіля було пошкоджено.

З оглянутих відеоматеріалів не можливо встановити чи саме особи з прізвищем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно перебували на місці події і були безпосереднім очевидцем події, з огляду на наступне.

Так, з оглянутого в судовому засіданні відео вбачається, що з інспектор розмовляє з двома особами чоловіком та жінкою, чоловік зазначає, що хоче щоб ОСОБА_1 не бачив того, що він напише в поясненнях, на що інспектор Чабан М.А. запевнив останнього, що ОСОБА_1 цього не буде знати. В подальшому, інспектор поліції радить свідкам, що вони можуть вказувати в поясненнях не свою адресу, а якусь іншу (квартиру якусь, реєстрацію). Чоловік перепитав чи вірно він зрозумів, що треба вказати тільки прізвище та ім`я та спитав чи ще потрібні якісь його документи. На вказане інспектор відповів, що жодних документів взагалі не потрібно.

Судом, за клопотанням захисника здійснювався виклик в судове засідання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення засобами телефонного зв`язку, які зазначені в письмових поясненнях останніх. Однак, як номер телефону, який зазначив свідок ОСОБА_3 , так і номер телефону, який зазначив свідок ОСОБА_4 - не існують, що підтверджується наявними в справі телефонограмами.

Також, судом здійснювалась спроба повідомити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , шляхом скерування смс сповіщення на вказані номери телефонів, однак, згідно довідок наявних в матеріалах справи «повідомлення не може бути доставлено з технічних причин у оператора мобільного зв`язку».

Також, судом скеровані судові виклики засобами поштового зв`язку на адреси місця проживання, які зазначені в протоколі, однак, свідки в судове засідання, також не з`явились.

Відтак, з врахуванням переглянутого в судовому засіданні відео, з якого вбачається, що сам же інспектор поліції Чабан М.А. надав поради свідкам зазначити адресу не свою; окрім цього, обидва свідки також зазначили і номери телефонів, які взагалі не існують; також, в письмових поясненнях графі «документ на підставі якого встановлена особа» відсутня будь-яка інформація, щодо документу на підставі якого інспектор взагалі встановив особи цих свідків, а з врахуванням, знову ж таки позиції інспектора, яка зафіксована на відео, що будь-якого документу, який би посвідчував особу свідків йому взагалі не потрібно, суд приходить до висновку, що анкетні дані свідків інспектором записані без встановлення їхніх осіб, з їх слів та не перевірені чи взагалі такі особи існують.

З урахуванням виявлених порушень та розбіжностей суд за клопотанням сторони захисту неодноразово (двічі)викликав в судове засідання інспекторів УПП у Львівській області Чабана М.А. та ОСОБА_5 для допиту з метою з`ясування дійсних обставин справи. Однак, на всі неодноразово надіслані судові повістки та виклики через начальника УПП у Львівській області свідки не з`явились.

З врахуванням наведеного, суд не може врахувати такі письмові пояснення свідків, як єдиний доказ керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки, достовірність таких за наведених обставин перевірити в судовому засіданні є неможливо, а ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом категорично заперечує.

За наведених обставин, беручи до уваги наявність неспростованих сумнівів в частині того, чи дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 3008, д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з вичерпання судом всіх можливостей для встановлення дійсних обставин справи внаслідок допущення інспекторами поліції неналежної ідентифікації свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в судові засідання не прибули, зазначили неіснуючі номери телефонів, їхні особи поліцією не встановлювались та ігнорування працівниками поліції, яким складено адміністративні матеріали, судових викликів до суду, суд не вбачає достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Версія сторони захисту про непричетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, водночас обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення не доведене сукупністю належних, допустимих та водночас несуперечливих доказів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять, а перебування в стані алкогольного сп`яніння особи, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положення, які б чітко визначали поняття належності, допустимості та достовірності доказів, а з іншого боку - поняття недопустимості доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Однак, при розгляді вказаної справи суд додержується та застосовує правила судочинства про те, що «Усі неузгодженості в законі вирішуються на користь особи, діяння якої підлягає кваліфікації».

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, закріпленій в ст.62 Конституції України - презумпції невинуватості.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року, сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально- правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом не встановлено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а враховуючи, що тільки за наявності такого особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності, провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, то, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись п. 1 ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.С.Марків