Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/83/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Гришак А. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2023 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався, паспорт № НОМЕР_1 виданий 21.02.2022, орган видачі 3516, РНОКПП НОМЕР_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2023 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 03.12.2022 року о 23 год. 28 хв. в с. Хащувате по вул. Н.Сотні, керував легковим автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишились обставини, які вказують на численні порушення з боку працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо обставин справи зазначає, що його знайомий ОСОБА_2 був за кермом легкового автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_3 , коли зупинив автомобіль біля будівельного магазину с. Хащувате, він ( ОСОБА_1 ) в цей час знаходився на передньому пасажирському сидінні зазначеного автомобіля. Він та ОСОБА_2 після зупинки автомобіля випадково побачили більш за 100 метрів поліцейський автомобіль, який лише під час здійснення руху зупинки ввімкнув проблискові маячки.

Оскільки було дуже темно в салоні, його знайомий ОСОБА_2 злякався, що без дозволу на керування у власника взяв легковий автомобіль ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_3 та перебуває без посвідчення водія, оскільки був неповнолітній, попросив його помінятися місцями.

Відсунувши миттєво сидіння, вони швидко помінялися місцями, при цьому автомобіль не рухався, двигун вимкнений був, аж потім після цього підійшов поліцейський з першого патрульного автомобіля ззаду легкового автомобіля, де вони знаходились в салоні удвох з ОСОБА_2 .

Також зазначає, що він добре знайомий з поліцейським ОСОБА_3 , та має з ним неприязні відносини.

Суд першої інстанції не звернув увагу на всі обставини даної події 03.12.2022, а саме на свідчення громадянина ОСОБА_2 , який дійсно підтвердив, що саме він керував легковим автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_3 , та помінявся з ним місцями під час наближення працівника поліції до зазначеного автомобіля.

Також апелянт зазначає, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, стверджує, що якби він був у стані сп`яніння то нізащо не пересів би на сидіння водія.

Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують його вину за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме те, що він не керував транспортним засобом і не був зупинений працівниками поліції в процесі руху. Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення правил дорожнього руху на зазначеному автомобілі 03.12.2022 і як наслідок законне зупинення.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не оцінив, що у справі відсутнє відео факту його керування транспортним засобом під час зупинки працівником поліції в процесі руху зазначеного транспортного засобу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, відповідно до вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону суддею районного суду дотримано у повному обсязі.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на докази, які були досліджені у повному обсязі, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №003858 від 03.12.2022 року стосовно ОСОБА_1 , що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

- відеозапис з місця події, на якому зафіксовано, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_3 , та те що на вимогу поліцейського ОСОБА_1 відмовися пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі.

Оцінивши зазначені докази, суддя дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Зміст оскаржуваної постанови вказує на її вмотивованість, оскільки судом першої інстанції ретельно перевірені доводи сторони захисту, надана обґрунтовано відповідь на їх спростування, водночас ці доводи ОСОБА_1 здебільшого є аналогічними апеляційним доводам.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки не вживав алкогольні напої, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки згідно постанови районного суду він притягнутий до адміністративної ввідповідальності саме за відмову на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Працівники патрульної поліції, у разі наявності ознак, проводять огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, які дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спільний наказ МОЗ і МВС від 09.11.2015 р. №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Відповідно до цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, встановивши вказані ознаки, працівники поліції зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час комендантської години. Під час спілкування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та на пропозицію працівника поліції останній відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Апеляційні доводи про те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними.

Так, на початку відеозапису убачається, що ОСОБА_4 вийшов з транспортного засобу з місця водія. На запитання працівника поліції про причини порушення комендантської години, ОСОБА_1 повідомляє, що прямує до магазину. В подальшому ОСОБА_1 не зауважував про те, що він не керував транспортним засобом. Та лише згодом, почав заявляти про те, що він не керував транспортним засобом.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 пояснював, що 03.12.2022 року близько 19.00 год. до нього на автомобілі приїхав ОСОБА_1 , після чого він сів за кермо даного автомобіля, а ОСОБА_1 був у якості пасажира. Вечером вони зупинились біля магазину в с. Хащувате, вийшли з машини, через 1 хв. до них під`їхали працівники поліції. Після розмови з поліцейськими, останні почали складати відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, оскільки, на їх думку, він перебував у стані сп`яніння та відмовився пройти освідування. Під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 , він не вказував поліцейським, що за кермом автомобіля перебував саме він, так як не мав посвідчення водія, з цієї причини злякався та промовчав.

Проте, доводи апелянта що він не керував транспортним засобом спростовуються відеозаписом, який наявний у матеріалах справи, зокрема, після зупинки транспортного засобу ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_3 , працівники поліції одразу підійшли до нього підсвічуючи салон даного автомобіля. Будь яких рухів, якіб вказували на зміну місць водія та пасажира встановлено не було. Всупереч показів свідка ОСОБА_2 , працівники поліції підійшли до автомобіля одразу після його зупинки, а не через одну хвилину, як зазначає вказаний свідок.

Крім того, як убачається з апеляційної скарги та відеозапису, свідок ОСОБА_2 є знайомим ОСОБА_1 , а отже зацікавлений у вирішенні справи на користь останнього.

Належних доказів на підтвердження версії ОСОБА_1 щодо не керування ним транспортним засобом, за обставин викладених у протоколі районному суду надано не було, не встановлено доказів на підтвердження доводів апелянта і апеляційним судом.

Сама по собі розбіжність з встановленими судом обставин вчиненого адміністративного правопорушення з версією апелянта не вказує про те, що вони не відповідають дійсності, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на підставі належних, допустимих і достатніх доказів належно оцінених у відповідності до ст.252 КУпАП.

Затосований судом першої інстанції до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а тому постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2023 року щодо нього слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко