Справа 573/30/23
Номер провадження 3/573/46/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 лютого 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Свиргуненко Ю.М.,

з участю секретаря Федорченко Г.В.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Щербак С.В.,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

21 грудня 2022 року о 20 годині 54 хвилин по вул. Мала Синьківка в с. Річки ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора «Алкотест №6820» у присутності двох свідків. Результат огляду склав 2.77‰, тест №77. Таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 21 грудня 2022 року близько 20 години на прохання ОСОБА_3 повіз його в с. Річки. На блокпосту, розташованому на в`їзді в с. Річки зі сторони с. Яструбене, їх зупинили військовослужбовці територіальної оборони для перевірки документів. На вимогу останніх надав для перевірки паспорт громадянина України та посвідчення водія. Оскільки пасажир їхав без документів та в стані алкогольного сп`яніння, військові направили на них зброю та заборонили виходити з машини до приїзду працівників поліції. Замерзнувши, а також внаслідок отриманого стресу, з дозволу працівників тероборони, розпили пляшку горілки ємкістю 0,5 л. Через деякий час під`їхали поліцейські та почали складати протокол за те, що він, нібито, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. З висновками працівників поліції не погодився, намагався їм пояснити, що випив вже після того як його зупинили, однак, останні не прийняли це до уваги. Один з поліцейських його вдарив ліктем в сонячне сплетіння. Також бачив, як його знайомого вдарив військовий. Зі скаргами на протиправні дії працівників поліції та військовослужбовців територіальної оборони до уповноважених органів не звертався. З працівниками поліції ні про що не домовлявся, а хотів лише ближче познайомитися з поліцейським, яка складала протокол, так як вона йому сподобалася.

Адвокат Щербак С.В. просила закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , зазначивши, що працівники поліції зафіксували лише факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння на блокпосту, водночас, докази керування ним транспортним засобом у такому стані в матеріалах справи відсутні. Вважає, що дії ОСОБА_1 необхідно було кваліфікувати за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Щербак С.В., свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оцінивши наявні в матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не визнав свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина у вчиненні цього правопорушення знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка поліцейського ОСОБА_2 , яка зазначила, що 21 грудня 2022 року близько 22 години від працівників блокпосту с. Річки надійшло повідомлення про зупинку автомобіля, водій якого перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце події за 15-20 хвилин після надходження вказаного повідомлення, за кермом автомобіля ВАЗ 21063 виявила водія з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці та нестійка хода. Поряд з водієм на пасажирському сидінні сидів чоловік, який розпивав спиртні напої. Військовослужбовці територіальної оборони повідомили, що на момент зупинки транспортного засобу, водій автомобіля перебував у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер». Спочатку від проходження такого огляду водій відмовився, але в подальшому надав свою згоду та результат огляду не оспорював. Під час складання протоколу ОСОБА_1 надавав суперечливі пояснення: то підтверджував факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то заперечував ці обставини та намагався переконати в тому, що спиртні напої вживав після того як був зупинений працівниками блокпосту. Водночас, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та чоловік, який їхав разом з ним в автомобілі намагалися «домовитися» про те, щоб вона не складала протокол про адміністративне правопорушення.

Також вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами, які були досліджені та перевірені судом.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №315707 від 21 грудня 2022 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, 21 грудня 2022 року о 20 годині 54 хвилин по вул. Мала Синьківка в с. Річки ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що становив 2.77‰.

Відповідно до чеку тестування, проведеного за допомогою приладу «Драгер 6820» від 21 грудня 2022 року №77, у ОСОБА_1 виявлена позитивна проба алкоголю 2.77‰.

З письмових пояснень військовослужбовців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що під час несення служби на блокпосту в с. Річки, в напрямку с. Яструбене ними був зупинений автомобіль ВАЗ 21063 під керуванням ОСОБА_1 , який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя), після чого було викликано працівників поліції.

Відповідно до рапорту помічника чергового ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, 21 грудня 2022 року о 20 годині 55 хвилин зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що на блокпосту в с. Річки зупинений автомобіль ВАЗ 2106, д. н. з. НОМЕР_1 , водій якого перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, який міститься на оптичному диску, вбачається, що на момент приїзду працівників поліції, ОСОБА_1 перебував на блокпосту в с. Річки в автомобілі ВАЗ 2106. Останній мав явні ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат огляду не оспорював та жодних зауважень щодо нього не висловлював. Водночас ОСОБА_1 надавав суперечливі пояснення, то визнаючи факт керування в стані сп`яніння, то заперечуючи його та намагаючись при цьому «домовитися» з працівниками поліції про те, щоб вони не складали відносно нього протокол.

На переконання суду, докази, надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Будь-яких підстав не довіряти наявним у матеріалах справи доказам суд не вбачає.

Так, оцінюючи показання свідка ОСОБА_2 , суд виходить із того, що вони є логічними, послідовними та повністю відповідають матеріалам справи, у зв`язку з чим переконливі підстави не довіряти їм відсутні.

Досліджуючи письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на предмет їх достовірності та допустимості, суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки не спростували перед судом у будь-який спосіб обставини, викладені ними у своїх письмових поясненнях, що не суперечить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються в судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» від 15 грудня 2011 року (заяви №26766/05 і №22228/06), згідно з якими яких необхідно проводити триетапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

До пояснень свідка ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_7 не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а випив майже пляшку горілки після того, як був зупинений військовослужбовцями на блокпосту, суд відноситься критично, оскільки як достеменно встановлено в судовому засіданні, він підтримує дружні стосунки з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та неодноразово звертався до нього з проханням звозити в особистих справах, а тому зацікавлений, щоб ОСОБА_1 уникнув адміністративної відповідальності. При цьому суд також враховує поведінку ОСОБА_3 у судовому засіданні, його намагання ухилитися від надання відповіді на прямі запитання по суті справи та довести непричетність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Пояснення ОСОБА_1 суд розцінює як обраний спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності, оскільки вони суперечать зібраним по справі доказам, які були досліджені та перевірені судом.

Що стосується доводів захисника Щербак С.В. про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що спростовуються наявним у матеріалах відеозаписом, з якого вбачається, що останній не заперечував факт вживання алкоголю та факт керування транспортним засобом, особисто підтвердив, що вживав спиртні напої та сів за кермо, письмовими поясненнями військовослужбовців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно з якими водій зупиненого на блокпосту автомобіля ВАЗ 2106 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також рапортом помічника чергового ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про те, що 21 грудня 2022 року о 20 годині 55 хвилин на блокпосту в с. Річки був зупинений автомобіль ВАЗ 2106, д. н. з. НОМЕР_1 , водій якого перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зазначені докази доводять факт керування ОСОБА_1 вищевказаним транспортним засобом та свідчать про його винуватість у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить всіх обставин та не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, не є слушними, оскільки протокол складений відповідно до вимог чинного законодавства, крім того, містить чіткий виклад фактичних обставин адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 вживав спиртні напої після того як був зупинений військовослужбовцями на блокпосту, у зв`язку з чим його дії необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд вважає неспроможними, оскільки інших доказів, окрім пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , який є зацікавленим у результатах розгляду справи, матеріали справи не містять, і їх не здобуто під час судового розгляду.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_1 виду та міри адміністративного стягнення, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 24 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку, а також виходячи з того, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобами, приходжу до висновку, що покладення на ОСОБА_1 даного виду стягнення є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення, на підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 33, 40-1, 245, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення даної постанови.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлений 07 лютого 2023 року.

Суддя