ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , смт. Іванівка, Одеської області, військовослужбовця, молодшого сержанта, старшого оператора радіолокаціного взводу 1 зенітного дивізіону проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 130 від 18.11.2022 року, молодший сержант ОСОБА_1 , був виявлений 18.11.2022 року з явними ознаками алкогольного сп`яніння на бойовій позиції військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 . В ході спілкування з вищевказаним військовослужбовцем було виявлено та встановлено, що координація рухів порушена ,мова не чітка та явно виражений алкогольний запах з ротової порожнини. В подальшому даного військовослужбовця направлено на медичний огляд для подальшого медичного обстеження до спеціалізованого медичного закладу.

Під час медичного обстеження встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить присутність в організмі вживання алкогольних чи слабоалкогольних напоїв, що підтверджується медичною характеристикою № 1313 від 18.11.2022 року, діагноз «Суб`єктивні ознаки стану алкогольного сп`яніння станом на 18.11.2022 року», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Розпорядженням голови Верховного Суду №52 від 26.09.2022 «Про зміну Розпорядженням Верховного суду №52 від 26.09.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» внесено зміни до розпорядження Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», визначивши з 03 жовтня 2022 року територіальну підсудність судових справ: Бериславський районний суд Херсонської області Приморському районному суду м. Одеси.

За таких підстав, справа про адміністративне правопорушення відносно притягуваного станом на день її розгляду підсудна Приморському районному суду м. Одеси.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справу не подавав.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про таке.

Всебічно вивчивши матеріали справи, суд встановив, що вина ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення не знайшла свого підтвердження з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, склад правопорушення має бути чітко визначеним у відповідності до диспозиції кожної окремої норми, становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і, водночас, достатні для притягнення особи до юридичної, зокрема, адміністративної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Крім того, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак, всупереч вимог закону в протоколі не зазначено суті адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції частини статті, яка ставиться у вину притягуваному.

Так, у протоколі зазначено, що сержант ОСОБА_1 був виявлений 18.11.2022 року з явними ознаками алкогольного сп`яніння на бойовій позиції військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 . В ході спілкування з вищевказаним військовослужбовцем було виявлено та встановлено, що координація рухів порушена, мова не чітка та явно виражений алкогольний запах з ротової порожнини. В подальшому даного військовослужбовця направлено на медичний огляд для подальшого медичного обстеження до спеціалізованого медичного закладу. Під час медичного обстеження встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить присутність в організмі вживання алкогольних чи слабоалкогольних напоїв, що підтверджується медичною характеристикою № 1313 від 18.11.2022 року, діагноз «Суб`єктивні ознаки стану алкогольного сп`яніння станом на 18.11.2022 року», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Однак, диспозиції частин 1, 2, 3 ст. 172-20 КУпАП передбачають відповідальність лише за умови наявності такої об`єктивної сторони правопорушення, як: вчинення однієї з таких дій як: вживання наркотичних засобів або психотропних речовин під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява на території військової частини в такому стані, або виконання ними обов`язків військової служби в такому стані, або участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів або під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів

Проте у протоколі відносно ОСОБА_1 не вказано жодного конкретного діяння, за яке передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП, тобто не розкрита об`єктивна сторона інкримінованого адміністративного правопорушення.
У протоколі не вказано суті правопорушення, окрім як вказаної інформації про те, що ОСОБА_1 , начебто, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.
До протоколу про адміністративне правопорушення не додано висновку, щодо результатів огляду військовослужбовця на стан сп`яніння. При цьому, суд зазначає, що пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перебування ОСОБА_1 з ознаками сп`яніння є неналежними доказами нетверезого стану, так як є суб`єктивними припущеннями таких свідків, що не ґрунтуються на достовірних медичних показниках про стан його сп`яніння, кількість алкоголю в організмі, тощо.
Копія медичної характеристики ОСОБА_1 від 18.11.2022 року містить діагноз «суб`єктивні ознаки алкогольного сп`яніння», однак наявність такого діагнозу не утворює складу адміністративного правопорушення відповідно до ст.172-20 КУпАП, оскільки перебування у нетверезому стані і перебування з ознаками алкогольного сп`яніння (з ознаками не тверезого стану) при цьому суб`єктивними, не є тотожним поняттями.
Враховуючи викладене, суть правопорушення, викладена в протоколі, не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та не містить жодної ознаки об`єктивної сторони даного правопорушення. Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно приписів ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 зазначається, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/74/23
Номер провадження №3/522/54/23
Головуючий суддя Русєва А.С.