Справа № 346/474/23
Провадження № 3/346/558/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, складена відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата номеру обслуги 1 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону,

за ч. 2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И Л А :
01.02.2023р. до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківській області надійшли матеріали справи про військове адміністративне правопорушення, складені відносно військовослужбовця ОСОБА_1 за ст.172-10 ч.2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення №883/К від 28.12.2022р. слідує, що 27 грудня 2022 року особовому складу військової частини НОМЕР_1 , в тому числі солдату ОСОБА_1 , зарахованому до особового складу відповідно до наказу по стройовій частині, було доведено виконання ряду обов`язків, до яких останній приступив.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від ниих інших військовослужбовців.

Цього ж дня, солдат ОСОБА_1 відмовився виконувати законний усний наказ командира вибути в район виконання бойового завдання задля забезпечення успішного виконання поставленого завдання підрозділу, аргументуючи свої дії неможливістю виконати наказ про відправку в сектор проведення бойових дій в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, необхідністю лікування, а також необхідністю проходження військово-лікарської комісії в АДРЕСА_2 на придатність до військової служби, де він був попередньо записаний на 30.12.2022р., що призвело до суспільно-небезпечних наслідків, створило умови та стало причиною залишення бойових позицій та невиконання поставлених бойових завдань в районі виконання бойових завдань під час дії правового режиму воєнного стану в Україні, чим міг підірвати бойову готовність та боєздатність підрозділу, погіршити морально-психологічний стан особового складу та завдати шкоди авторитету керівної ланки військової частини НОМЕР_1 , що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Таким чином, за вищевикладених обставин, солдат ОСОБА_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, в порушення своїх статутних обов`язків, вчинив відмову від виконання законних вимог командира в умовах воєнного стану, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-10 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В якості доказів до вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було додано:

-копію військового квитка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності серії НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_1 є солдатом резерву військової частини НОМЕР_1 з 24.05.2022р., згідно наказу №137.

-службову характеристику, в якій зазначено, що солдат ОСОБА_1 до своїх обов`язків військовослужбовця відносився безвідповідально, не бажає виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, в умовах воєнного стану не виконав бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 про переміщення в район виконання завдань за призначенням.

-медичну характеристику, згідно якої за час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою з 10.10.2022 по 11.10.2022р. МКЛ №16 м. Дніпро Діагноз: розрив зв`язок у ділянці гомілковостопного суглоба та стопи. З 12.10.2022р. по 18.10.2022р. МКЛ м. Луцьк Діагноз: Травматичне пошкодження латеральної групи м`язів правого гомілково-ступного суглобу. ВЛК № 218 від 18.10.22р. потребує відпустки за станом здоров`я 30 днів.

-Витяг з розпорядження штабу 10 огшбр від 27.12.2022р. №108-КП, згідно якого підполковнику ОСОБА_2 було наказано організувати переміщення особового складу військовим ешелоном. Станція відправки ст.. Метеївці Львівської залізниці, станція призначення ст.. Легендарна Донецької залізниці. Склад військового ешелону згідно додатку №1, в переліку якого вказаний солдат ОСОБА_1 , що також підтверджено витягом. Готовність до вибуття до 08.00 год. 27.12.2022р.

-Письмові пояснення ОСОБА_3 , в яких зазначено, що останній є безпосереднім командиром особового складу мотопіхотного батальйону в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 . Солдат ОСОБА_1 перебуває в його безпосередньому підпорядкуванні. 27.12.2022р. близько 08:00 год. ОСОБА_3 був присутнім при тому, як у пункті постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи управління в/ч НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_4 при особовому складі підрозділів військової частини НОМЕР_1 , в тому числі солдату ОСОБА_1 було доведено бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №108-кп від 27.12.2022р. про переміщення особового складу в район виконання завдань за призначенням (Донецька область), з метою забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях. Отримавши бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 відмовився його виконувати, розуміючи, що його дії направлені на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості принципу єдиноначальності та сприяють підриву бойової готовності та боєздатності підрозділу.

-Письмові пояснення ОСОБА_5 , в яких зазначено, що солдат ОСОБА_1 є його підлеглим по службі. На початку грудня 2022 року особовому складу мотопіхотного батальйону в тому числі і ОСОБА_1 було доведено про необхідність виїзду в місце дислокації мотопіхотного батальйону для виконання завдань за призначенням до кінця року. Проте, солдат ОСОБА_1 з метою уникнення відправки, маючи намір не виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, почав уявно скаржитися на стан здоров`я, вказуючи на необхідність лікування, необхідність термінового проходження військово-лікарської комісії, бо вважає, що він непридатний або обмежено придатний до військової служби, що на його думку виключає саме для нього можливість відправитися в сектор проведення бойових дій, хоча до цього скарг на стан здоров`я від нього не надходило.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями ч.2 ст.172-10 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.

Тлумачення даної норми вказує на те, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-10 КУпАП, складає відкрита відмова виконати наказ командира (начальника) непокора, що передбачає наявність заяви (усної чи письмової) підлеглого про його небажання виконувати наказ, або інше демонстративне його невиконання, яке може супроводжуватись будь-якими репліками чи здійснюватися мовчки. Від непокори слід відрізняти випадки суперечки, коли підлеглий вступає в обговорення наказу, виявляючи своє незадоволення у зв`язку з його отриманням, але врешті-решт наказ виконує. Інше умисне невиконання наказу полягає у тому, що підлеглим наказ начебто приймається до виконання, але насправді не виконується. Невиконання наказу може полягати: а) у діях, вчиняти які наказ прямо забороняв; б) невиконанні дій, які мали бути виконані згідно з наказом; в) у виконанні таких дій з порушенням встановлених наказом строків та інших обов`язкових умов їх виконання. Правопорушення вважається закінченим, залежно від форми його вчинення, з моменту відмови виконати наказ начальника або з моменту його фактичного невиконання.

Згідно з п. 4 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МОУ від 23.10.2021 року за №239 у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Сам по собі протокол про військове адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.
Аналіз змісту протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про те, що в ньому об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення в повній мірі не розкрито, оскільки не зазначено наказ якого конкретного командира даний солдат відмовився виконувати, в якій формі була виражена його відмова, в які строки він повинен був виконати наказ та чи врешті-решт даний наказ залишився ним невиконаним.

Долучені до протоколу письмові докази в повній мірі також не висвітлюють цих обставин так як особа командира, який видав наказ, зазначена лише в письмових поясненнях ОСОБА_3 . Однак, інші ознаки об`єктивної сторони, про які зазначено судом вище, в наявних в справі документах також не відображені.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім цього, суд звертає свою увагу на те, що згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 аргументував свою відмову виконувати наказ погіршенням стану свого здоров`я, необхідністю лікування та необхідністю проходження військово-лікарської комісії в м. Івано-Франківськ, на яку він був попередньо записаний на 30.12.2022р.

Зазначені обставини жодним способом не спростовані, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості стосовно перевірки стану здоров`я ОСОБА_1 після його скарг, а також те, що останній не повинен був проходити ВЛК у вказану ним дату.

Таким чином, належними доказами факт намагання ухилитися особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, від виконання наказу під надуманим, недостовірним приводом не підтверджується.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Таким чином, на думку суду, матеріали адміністративної справи не містять доказів, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, а отже і доводили винуватість поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

керуючись ст. ст. 33, 40-1, 172-10, 221, 247, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-10 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя Третьякова І. В.