Справа № 199/593/23
ПОСТАНОВА

іменем України

06.02.2023 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

У відношенні неповнолітнього ОСОБА_1 01.01.2023 року було складено протокол серії ААД № 354114 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в тому що він, «01.01.2023 приблизно о 08:40 годині у місті Дніпрі по вул. Передова, 606, керував мопедом іноземного походження без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху».

В судовому засіданні представником неповнолітнього ОСОБА_1 - адвокатом Лосєвим Ю.С. було заявлено клопотання про закриття провадження у справі, в якому останній посилався на суттєві недоліки складеного працівниками патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: в протоколі взагалі не зазначено, що він був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом, оскільки він ним не керував, а стояв біля припаркованого транспортного засобу (мопеду), та до нього під`їхали працівники патрульної поліції; в протоколі не зазначено марку та державний номерний знак транспортного засобу; до протоколу про адміністративне правопорушення був долучений диск з відеозаписом із місця події, але на відео не відображено усіх обставин, які були викладені у протоколі, зокрема й факту керування транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 01.01.2023 він разом з ОСОБА_1 перебували на районі «Березанівка». Приблизно о 08:00 годині вирішили поїхати до магазину «АТБ» на мопеді, яким керував він, оскільки ОСОБА_1 сказав, що за кермо не сяде, так як святкував Новий рік, а він зовсім не пив на свято, тому і сів за кермо. Прибувши на стоянку магазину «АТБ», ОСОБА_1 залишився біля мопеда, а він направився до магазину, де приблизно пробув 15 хвилин. За цей час працівники патрульної поліції встигли скласти на ОСОБА_1 два протоколи про адміністративне правопорушення. Коли він підійшов до ОСОБА_1 , то працівників патрульної поліції вже не було, і ОСОБА_1 розповів йому про складання протоколів.

Дослідивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, вислухавши захисника Лосєва Ю.С., допитавши свідка ОСОБА_2 , вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч вимогам ст.ст. 251, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення правопорушення 16-річного віку. Отже, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Водночас зі змісту протоколу серії ААД № 354114 від 01.01.2023 вбачається, що цей процесуальний документ складено співробітником поліції без участі законного представника неповнолітньої особи або захисника.

Враховуючи, що національним законодавством України керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, котра керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння розглядається як делікт (ч.1 ст. 130 КУпАП), вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування до винної особи значної суми штрафу та позбавлення наданого громадянинові спеціального права, суддя в цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами територіального органу поліції матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 7.1. Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються здійснення правосуддя відносно неповнолітніх («Пекінські правила»), ухвалених Резолюцією ГА ООН від 29.11.1985 № 40/33, зазначено: «… основні процесуальні гарантії, такі як презумпція невинуватості, право бути повідомленим щодо висунутого обвинувачення, право на відмову надавати показання, право мати адвоката, право на присутність батьків чи опікуна…мають бути гарантовані на всіх етапах судового розгляду…».

«…При затриманні неповнолітнього її або його батьки чи опікун негайно мають бути повідомлені про таке затримання…» (п. 10.1 «Пекінських правил»).

«…Контакти між органами щодо забезпечення правопорядку та неповнолітнім правопорушником здійснюються таким чином, щоб поважати правовий статус неповнолітнього, сприяти найкращим інтересам неповнолітнього і запобігати спричинення їй або йому шкоди, з належним урахуванням обставин справи…» (п. 10.3 «Пекінських правил»).

Своєрідність неповнолітніх як спеціального суб`єкта адміністративної відповідальності передусім полягає у досягненні такого віку, який обумовлює психічний та фізіологічний розвиток особистості, набуття нею певних знань, навичок та вмінь, що дає змогу усвідомлювати суспільну небезпечність своїх дій та керувати ними. Істотного значення для захисту прав та інтересів неповнолітнього правопорушника набуває можливість участі його батьків або законних представників при першому поясненні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому існує потреба залучення батьків неповнолітнього до участі у провадженні у справі - повідомлення батьків неповнолітнього правопорушника або інших осіб в якості його законних представників та виклик для складання протоколу або залучення їх як законних представників (це передбачено ст. 270 КУпАП).

Однак в порушення вимог ст. 270 КУпАП поліцейський, який складав протокол серії ААД № 354114 від 01.01.2023, встановивши, що особа на час вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення є неповнолітньою, не забезпечив участь законного представника чи захисника, під час складання відносно неповнолітнього протоколу про адміністративне правопорушення, хоча в цьому випадку суб`єкт владних повноважень зобов`язаний був ці дії вчинити, як того вимагають загальні положення норм національного та міжнародного права з огляду на особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Відтак, докази по справі відносно неповнолітнього здобуті поліцейським з порушенням вимог ст. 245,270 КУпАП (без участі законного представника чи захисника), з порушенням юридичних гарантій захисту прав і законних інтересів неповнолітнього, а тому є недопустимими.

Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В матеріали адміністративної справи працівники поліції надали відеодиск. Переглядом відеодиску в суді встановлена відсутність відеозапису повної фіксації спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 .. Крім того, на відео не можливо ідентифікувати особу, яка знаходиться біля працівників патрульної поліції, через те, що нагрудна камера співробітника патрульної поліції була направлена в іншу сторону. Таким чином, суду не надано доказу того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом (мопедом) у стані алкогольного сп`яніння, а відповідно до п. 4 розділу 2 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Оскільки матеріал відеозапису з нагрудної камери поліцейського, не містить безперервності ведення відеозйомки, слід констатувати, що такий запис зроблений з порушенням вимог п. 4 розділу 2 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за № 1026.

Викладене вказує на те, що на відео відсутній момент керування та пересування на транспортному засобі саме ОСОБА_1 та відмови його від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів проведена з порушенням як ст. 266 КУпАП, так і «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за № 1026.

Більш того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив те, що 01.01.2023 саме він керував транспортним засобом (мопедом), а не ОСОБА_1 , який був у якості пасажира на транспортному засобі.

Таким чином, через неналежне оформлення матеріалів справи не зрозуміло, яким чином працівники поліції встановили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був з явними ознаки алкогольного сп`яніння, що знайшло своє відображення у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог коментованої норми закону при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що у винуватість ОСОБА_1 ставиться керування транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підсумуючи, результат дослідження та оцінки доказів, останній надає суду обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи поза розумним сумнівом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , приймаючи до уваги істотні порушення вимог КУпАП, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, допущених поліцейським під час оформлення адміністративного матеріалу.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину» залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: І.В. Дяченко