Справа №473/3137/22
Провадження № 33/812/58/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Домарєвої Наталії Володимирівни у приміщенні цього ж суду 24 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №092586 від 04 листопада 2022 року водій ОСОБА_1 04 листопада 2022 року об 11:55 год. в місті Вознесенську по вул. Козацькій керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat 1.8», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою DRAGER та від проходження огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі - закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в постанові суду першої інстанції невірно зазначено, що справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , оскільки того дня він з`явився до суду, але у суді було відсутнє світло, тому йому повідомили, що справа розглядатись не буде, а його додатково буде повідомлено про нову дату та час судового розгляду. Після цього 24 грудня 2022 року ОСОБА_1 отримав постанову суду від 24 листопада 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Крім того, в оскаржуваній постанові суду помилково зазначено, що доказом провини ОСОБА_1 є постанова серії БАБ №168568 від 04 листопада 2022 року, а саме те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat 1.8», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул.Пархоменко, здійснив маневр повороту ліворуч на вул. Козацька, не скористався спеціальними світловими показчиками напрямку руху, оскільки ОСОБА_1 в той час робив маневр повороту ліворуч з дотриманням вимог Правил дорожнього руху та покажчик повороту ліворуч був ввімкнений.

Відеозапис, доданий до протоколу, є не повним, а саме - розмова працівника поліції з ОСОБА_1 фіксувалась не спочатку, а сам відеозапис повинен бути безперервним, тому зазначений відеозапис є недопустимим доказом.

Причину зупинки ОСОБА_1 працівник поліції не повідомив, але згодом працівником поліції було складено постанову щодо порушення ОСОБА_1 вимог частини 2 статті 122 КУпАП.

При ухваленні постанови місцевий суд не взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі (доктрина «отруйного дерева» або «ефект доміно»: рішення Європейського суду з прав людини у справах «Гевген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року, Яременко проти України від 30 квітня 2015 року). Тому складання відносно ОСОБА_1 протоколу серії ААБ №092586 від 04 листопада 2022року було незаконним, так як зупинка його транспортного засобу була безпідставною.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 листопада 2022 року.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 24 лютого 2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений апеляційним судом шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (а.с.54), направлення поштою судової повістки та телефонограмою (а.с.55).

Миколаївським апеляційним судом справа неодноразово призначалась до розгляду (на 06 лютого 2023 року, 15 лютого 2023року та 24 лютого 2023 року), про що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, шляхом отримання поштовим зв`язком повідомлення про розгляд справи (витяги з поштового реєстру а.с. 56,57), проте в судове засідання не з`являвся, клопотань не надсилав. Обізнаність ОСОБА_1 про судове провадження у Миколаївському апеляційному суді також підтверджується тим, що ОСОБА_1 неодноразово був повідомлений про дату та час розгляду справи телефонограмою (45,55).

Отже, враховуючи, що матеріали справи містять достатні дані про обізнаність ОСОБА_1 про те, що справа розглядається в суді, а також зважаючи на принцип диспозитивності, який передбачає, що кожна особа користується своїми правами на свій власний розсуд і використовує той обсяг прав, передбачений КУпАП, який вважає за потрібне, та враховуючи викладені вище обставини, слід дійти висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є повідомленим належним чином про час та дату розгляду справи.

Взявши до уваги викладене, а також, що матеріали справи, яка переглядається, є достатніми для розгляду, апеляційний суд ухвалив про розгляд адміністративної справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №092586 від 04 листопада 2022 року, водій ОСОБА_1 04 листопада 2022 року об 11:55год. в місті Вознесенську по вул. Козацькій керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat 1.8», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації руху). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою DRAGER та від проходження огляду у медичному закладі відмовився.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та заперечень.

Достовірність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №092586 відомостей, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - як поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, також підтверджено іншими доказами: відеозаписом правопорушення з нагрудного реєстратору працівника поліції, який досліджувався у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і в якому зафіксовані усі викладені в протоколі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який був зупинений працівником поліції, відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як працівниками поліції за допомогою алкотестеру, так і у медичному закладі. Фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбулося із порушеннями визначеного законом порядку.

Так, посилання в апеляційній скарзі на порушення статті 266КУпАП, а саме про те, що наданий поліцейськими відеозапис є неповним, не відображає всього процесу, не є вмотивованими оскільки неповнота такого відеозапису не спростовує належність фіксації факту правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.

Так, з початку відеозапису (файл 000… 40291296), який міститься на диску та долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №092586, вбачається, що автомобіль марки «Volkswagen Passat 1.8», номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений на вимогу працівників поліції.

ОСОБА_1 , який знаходиться в автомобілі за кермом, відповідає на запитання поліцейського, надає йому документи, зокрема, посвідчення водія, для встановлення його особи, технічний паспорт, потім на вимогу поліцейського виходить з автомобілю.

На зауваження працівника поліції, що ОСОБА_1 не ввімкнув покажчик повороту, той відповів « я бачив» (файл 000… 40291296 час 12:41;40).

Крім того, 04 листопада 2022 року працівниками поліції було складено постанову серія БАБ №168568, в якій зазначено, що 04 листопада 2022 року об 11год. 55 хв. ОСОБА_1 в м. Вознесенську транспортним засобом «Volkswagen Passat 1.8», номерний знак НОМЕР_2 по вул. Прархоменка здійснюючи маневр повороту ліворуч на вул. Козацьку при цьому не скористався спеціальними світловими покажчиками напрямку руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП. За це правопорушення на ОСОБА_1 накладено штраф. З зазначеною постановою ОСОБА_1 був ознайомлений та підписав її (а.с.2). Відомостей про оскарження цієї постанови та її скасування суду не надано.

Тому посилання ОСОБА_1 на те, що транспортний засіб під його керуванням був зупинений безпідставно, по-перше, спростовуються змістом постанови серія БАБ №168568; по-друге, законність дій працівників поліції щодо зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є предметом з`ясування у справі, яка переглядається, і не впливає на вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 статті 130 КУпАП.

З відео-зйомки також вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у відповідному медичному закладі (файл 000… 40291296 час 12:42:44;12:43:30), на що той спочатку конкретно не відповідає, зазначає, що він «п`яний», а потів відмовляється (час 12:44:45).

На питання, чи вживав ОСОБА_1 спиртні напої, він неодноразово відповідав, що він п`яний (файл 000… 40291296 час 12:42:59; 12:43:34; 12:44:25; 12:44:52).

Отже ОСОБА_1 однозначно відмовився від проходження зазначеного огляду, та зазначав, що він вживав алкогольні напої і такі обставини ним не заперечувались.

Апеляційний суд звертає увагу на неможливості застосування у справі, яка переглядається, доктрини "плодів отруєного дерева", оскільки предметом розгляду є відмова особи, яка керує транспортним засобом - ОСОБА_1 , від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто доведеність (недоведеність) вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дії поліцейського щодо зупинки транспортного засобу чи щодо іншого факту перебувають поза предметом розгляду у цьому провадженні, проте можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства чи в інший спосіб, встановлений законом.

Крім того, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними, враховуючи факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Не може бути підставою для скасування постанови місцевого суду і посилання апелянта на порушення судом вимог статті 268 КУпАП щодо розгляду справи у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, на реалізацію права ОСОБА_1 «бути почутим судом» було спрямоване поновлення права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та перегляд справи апеляційним судом з повідомленням його про час та місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Тобто його права були поновлені.

При цьому апеляційний суд враховує вказівки Європейського суду з прав людини про те, що право на вмотивованість судового рішення має захистити особу, яка звернулась до суду, від сваволі. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Тому відсутні підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №092586 від 04 листопада 2022 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна