ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 Справа №607/16568/22

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Любомира Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , пенсіонера, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за частиною першою ст.164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №734613 від 14 листопада 2022 року, ОСОБА_1 14 листопада 2022 року об 13 годині, перебуваючи на АДРЕСА_1 , здійснював продаж розведеного спирту громадянину ОСОБА_2 за ціною 60 грн, ємкістю 0,5 літра, чим своїми діями порушив вимоги ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

У суді ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, своєї вини у вчиненні правопорушення не визнав. Вказав, що письмові пояснення, наявні у матеріалах справи, він написав зі слів працівника поліції, який попередньо повідомив, що у разі не визнання вини в його діях можна інкримінувати склад кримінального правопорушення. Окрім того, зазначив, що йому не відомий ОСОБА_2 , який ніби-то купував у нього розведений сприт.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

Із рапорту поліцейського офіцера громади Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Микитіна Н. від 14 листопада 2022 року вбачається, що 14 листопада 2022 року об 13 год. громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на АДРЕСА_1 , здійснював продаж розведеного спирту в пластиковій пляшці ємкістю 0,5 літра громадянину ОСОБА_2 за кошти в сумі 60 грн, чим порушив вимоги ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Також, до матеріалів справи долучено рапорт старшого інспектора-чергового чергової частини ВП №2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Кметик Я.М. від 12 жовтня 2022 року, однак останній не стосується інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, оскільки містить відомості про місце події, яка територіально відноситься до юрисдикції ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

До матеріалів справи долучено також письмові пояснення ОСОБА_1 від 14 листопада 2022 року, однак, враховуючи, що у судовому засіданні останній безпосереднього заперечив правдивість фактів, наведених у них, вказані письмові пояснення не можуть бути взяті судом до уваги.

Згідно із копією постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №147718 від 14 листопада 2022 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 177 КУпАП. З постанови вбачається, що 14 листопада 2022 року о 13 годині ОСОБА_3 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , придбав розведений спирт в пластиковій пляшці ємкістю 0,5 літра в громадянина ОСОБА_1 за ціною 60 грн.

Аналогічні обставини викладені у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №734614 від 14 листопада 2022 року, складеного щодо ОСОБА_2 .

З пояснень ОСОБА_2 від 14 листопада 2022 року вбачається, що 14 листопада 2022 року об 13 год. він, перебуваючи на АДРЕСА_1 , придбав розведений спирт в пластиковій пляшці ємкістю 0,5 літра в громадянина ОСОБА_1 за ціною 60 грн.

При цьому, судом здійснювався виклик вказаного свідка ОСОБА_2 у судове засідання, однак останній жодного разу не з`явився та не підтвердив свої письмові пояснення у судовому засіданні.

Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні.

Частиною 1 статті 164-16 КУпАП передбачено відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, (в частині зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом) може бути лише суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази не свідчать про здійснення ОСОБА_1 на постійній основі господарської діяльності, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом.

До загальних ознак господарської діяльності закон відносить не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичність таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про здійснення ОСОБА_1 продажу спирту систематично, при цьому вказано лише один факт, який мав місце 14 листопада 2022 року. Інші відомості, які б підтверджували систематичність продажу відсутні.

Будь-яких інших доказів систематичності продажу ОСОБА_1 розведеного спирту матеріали справи не містять.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі, й закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, в рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що презумпція невинуватості насамперед є процесуальною гарантією у кримінальних справах, але сфера застосування цього принципу значно ширша: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Презумпція невинуватості є одним із аспектів справедливого судового розгляду.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у зайнятті ним видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-16 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин провадження у даній справі підлягає до закриття.

Керуючись ст. ст. 164-16, 247, 280, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. М. Сливка