Провадження № 3/193/53/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 лютого 2023 року смт. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., при секретарі судового засідання Хомич Н.О., за участі захисника Бугрій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 9 Криворізького районного управління ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ПП "ЗВГ"

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12.01.2023 відносно ОСОБА_1 поліцейським СРПП ВП №9 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ст. сержантом поліції Бідою О. В. складено протокол, серії ААБ №010400, про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про те, що водій ОСОБА_1 12.01.2023 о 09 год. 40 хв. в с. Миколаївка по вул. Улітіна керував транспортним засобом ГАЗ 33021 СПГ д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі категорично відмовився , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте заздалегідь надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, провину у інкрімінованому йому адміністративному правопорушенні не визнає.

Присутній у судовому засіданні захисник ОСОБА_2 - адвокат Бугрій В. М. вважає, що додані докази в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не узгоджені між собою та протирічать один одному, зокрема відео додані в якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП містять суттєві розбіжності у даті та часу фіксації подій, а тому є неналежним та такими, що не доводить наявності в його діях адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим просив провадження у справі закрити за відсутності у діях водія події та складу цього правопорушення.

Вислухавши доводи захисника Бугрія В. М., дослідивши матеріали справи та клопотання захисника, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Конституційний Суд України в своєму рішення від 22 грудня 2010 року в справі №23-рп/2010 вказав на те, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, у тому числі, і закріплених в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішенні в справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачено: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив свою позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпція факту. Тобто таких, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП).

Відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, факт відмови водія від огляду на стан сп`яніння має бути або зафіксований відеозаписом, або підтверджений двома свідками.

В підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи долучено диск з чотирма відеофайлами:0000000__0043, 0000000_010309020_0042

Під час дослідження відеофайлу 0000000__0043 DSJ_ 0000000_000000, здійсненого зі службової нагрудної камери, встановлено, що на ньому зафіксовано час: 09:38 год, та дату вчинення адміністративного правопорушення: 2008/01/03, тоді як згідно протоколу серїі ААБ №010400 дата вказана 12.01.2023, а час вчинення 09 год. 40 хв. Із самого відеофайлу вбачається, що під час спілкуванння ОСОБА_1 з працівниками поліції йому було роз`яснено права та обов`язки, оголошено, про наявність у нього зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, а саме серед інших почервоння очей, на що останній пояснив, що він працює з трьох годин ранку, здійснює доставку хліба у продовольчі магазини Криворізького району. В подальшому на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», відмови ОСОБА_1 не чути не було у зв`язку із задуванням якраз у цей час вітру у мікрофон камери.

За змістом п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки у процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З долучених до матеріалів справи інших відеозаписів під назвою 0000000_010309020_0042 та 0000000__0043 вбачається фіксування перебігу подій із зафіксованої датою «2008/01/03».

Тобто працівник поліції перед виконанням службових обов`язків не пересвідчився в технічній налагодженості нагрудної камери, не привів його дату та час у відповідність до реального часу, у зв`язку з чим перебіг подій був зафіксований з порушенням положень вищевказаної Інструкції, що фактично унеможливило встановити реальну плинність часу, протягом якого відбувались викладені в протоколі обставини.

Враховуючи положення ст. 266 КУпАП, суд наголошує, що основним доказом вчинення адміністративного правопорушення є відеозапис, який повинен відображати послідовність подій та узгодженість його з іншими доказами долученими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, однак у даному випадку вказані технічні недоліки здійсненої відеозйомки дають підстави для критичного відношення до вказаних файлів відеозапису як основного доказу по справі, з огляду на те, що зафіксований на них перебіг подій не узгоджений з датою та часом зафіксований у протоколі серії ААБ № 010400 від 12.01.2023.

Лише два останні відеофайли розміщені на диску (WhatsApp Video 2023-01-12 at 12.38.09. mp.4 2023/01/12 09:20:21, WhatsApp Video 2023-01-12 at 12.38.09. mp.4 2023/01/12 09:22:56) містять дату та час, що співпадає з зафіксованим в протоколі правопорушенням часом, але вони лише містять події, які відбуваються до зупинки транспортного засобу та відображують події, які сталися вже після складання адміністративного протоколу, однак без звукового супроводу.

Інші матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення складені працівником поліції ОСОБА_3 та рапорт не можуть розцінюватись як беззаперечні та переконливі докази винуватості особи.

Свідки для фіксації цього правопрушення поліцейськими не залучалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вину обґрунтовано на неналежних доказах, що є неприйнятим та суперечить нормам національного законодавства та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

У зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247, 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав зазначених п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Томинець