Категорія:ч.1 ст.173-2 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в ТД «Міжрегіональні ресурси» визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 40 (сорок) годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 грн судового збору.

Так, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 03.12.2022 року близько 19 год 17 хв., перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно сина ОСОБА_3 , а саме: дав ляпас в обличчя, ображав, погрожував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, а висновки суду викладеній у ній такими, що не відповідає фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заперечує факт вчинення ним фізичного чи морального насильства щодо сина ОСОБА_3 .

Зазначає, що поліцію викликала колишня дружина, у зв`язку з тим, що він перебуває у неприязних відносинах з першою, вона надала неправдиву інформацію щодо вчинення ним домашнього насильства. Раніше до адміністративної відповідальності не притягався, будь-якого домашнього насильства не вчиняв.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, законного представника неповнолітнього потерпілого, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, суд доходить наступного висновку.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Частиною першою статті 173-2КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тощо.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017 «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який набрав чинності із 07.01.2018, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Так незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 287556 від 03 грудня 2022 року, рапортом, заявою ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 щодо спільного сина ОСОБА_3 насильства фізичного та психологічного характеру, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 , які у своїй сукупності підтверджується факт того, що за вказаних обставин місця та часу ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру щодо свого сина, а саме дав ляпаса в обличчя, ображав, погрожував, принижував.

Так, відповідно до вищевказаного рапорту на службу 102 надійшло повідомлення про те, що 03.12.2022 за адресою АДРЕСА_1 колишній співмешканець, з яким заявниця відпустила дитину наніс останній тілесні ушкодження. Заявником являється ОСОБА_4 , кривдником ОСОБА_1 . Також в даному рапорті відображено результат виїзду працівників поліції. При виїзді на місце події поліції було виявлено заявницю, яка повідомила, що їй написав повідомлення син з проханням йому допомогти, оскільки його вдарив батько, з яким він на той момент перебував. ОСОБА_1 спочатку не відчиняв двері, проте згодом син вийшов з квартири та підтвердив факт домашнього насильства.

Вказані відомості узгоджується з заявою ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та поясненнями наданими першою та спільним сином ОСОБА_3 .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого переконання, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо свого сина ОСОБА_3 .

З такими висновками суду першої інстанції, які належним чином мотивовані та підтверджені доказами в розумінні ст.251 КУпАП, погоджується і апеляційний суд.

Більш того, як вбачається з оскаржуваної постанови, в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав частково, та пояснив, що конфлікт спричинила поведінка сина.

Проте як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечує саму подію вчинення ним насильства фізичного та психологічного характеру

Зазначені розбіжності в поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційним судом оцінюються як намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене, а тому суд не бере до уваги наведені ОСОБА_1 доводи щодо своєї невинуватості.

Враховуючи те, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення немає.

Також слід зазначити, що суд першої інстанції врахував ступінь та характер правопорушення, дані про особу правопорушника та дійшов правильного висновку про застосування стягнення у вигляді громадських робіт у межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук