Справа № 643/2922/22
Провадження № 3/643/34/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 року суддя Московського районного суду м. Харкова Майстренко О.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу, яка надійшла від Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 12.11.2022 року о 22 год. 20 хв. в м.Харків, проспекту Ювілейному, 67, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 7510 АRLM 0314 та у встановленому законом порядку у лікаря нарколога в КНП ХОР «ОНД», за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18а водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні з протоколом не погодився, просив закрити провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки працівниками поліції були порушенні норми чинного законодавства, зазначав, що знаходився поруч з автомобілем та не керував ним у розумінні ПДР, працівники поліції з незрозумілих йому причин повалили його на землю, обшукали та у подальшому висловили вимогу пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, оскільки вважав таку вимогу незаконною. Також, у подальшому він висловив незгоду щодо проходження огляду в медичному закладі. Вказані у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння вважав надуманим та не підтвердженими жодними доказами.

За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП протокол про адміністративні правопорушення містить відомості про те, що ОСОБА_1 12.11.2022 року о 22 год. 20 хв. в м. Харкові по проспекту Ювілейному, 67 керував автомобілем Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Як зазначалося вище ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування ним 12.11.2022 року о 22:20 автомобілем, та як стверджує останній за кермо він не сідав, а лише знаходився поряд з транспортним засобом.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пояснення ОСОБА_1 в цій частині не спростовуються доказами доданими до протоколу.

Так, долучені до протоколу відеозаписи не містять підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Автомобіль стояв не на проїзній частині, а на парковці біля будинку №67 по проспекту Ювілейному у м. Харкові.

Долучений до матеріалів відеозапис з нагрудної боді - камери поліцейського №475075( з 23:25 23:27) розпочинається за фактом переслідування патрулем поліції водія автомобіля, який не зупинився на їхню вимогу. При цьому, відеозапис деталей переслідування відсутній, камера його не зафіксувала, оскільки знаходилась у салоні автомобіля та не відображала в цілому події переслідування, фактично записувався лише звук без відображення картинки, фон темний. Відтак, встановити який саме автомобіль переслідує екіпаж патруля поліції неможливо. Із розмови поліцейських встановити який саме автомобіль вони переслідують також не можливо, при цьому один з поліцейських у розмові робить припущення що це «мінівен», не зазначаючи більше жодних характеристик.

Слід зазначити, що транспортний засіб Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , виконаний у кузові «хетчбек» та за загальним правилом є значно меншим за автомобіль у кузові мінівен.

Відеозапис за участю ОСОБА_1 (з 23:27) розпочинається з моменту коли останній будучи затриманий поліцейськими лежить на землі головою в низ та відповідає на запитання поліцейських. У подальшому, на запитання поліцейського чому водій не зупинився на вимогу поліцейських, ОСОБА_1 заперечив факт керування автомобілем. При цьому, один із поліцейських вказав, що у них є свідок, на підтвердження цього факту. Разом з цим, матеріали справи не містять жодних показів свідків, а вся подія фіксувалась лише на нагрудні боді камери поліцейських. У подальшому, на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

Оглянутий відеозапис з нагрудної боді - камери поліцейського №471783 відображає фактично ті ж обставини, що і відеозапис з нагрудної боді - камери поліцейського №475075, лише з іншого ракурсу.

З рапорту інспектора роти №5 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП Дем`яненко С. вбачається, що 12.11.20222 екіпажем №5051 о 22:18 виявлено транспортний засіб, який рухаючись у комендантську годину за адресою м. Харків, просп. Ювілейний, 72, було зупинено шляхом переслідування за адресою м. Харків, проспект Ювілейний, 67Б. Транспортний засіб Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду він відмовився, поводився збуджено та агресивно, різко засунув руку в сумку через плече після чого було проведено поверхневу перевірку водія та його речей.

Фактично, з даного рапорту також вбачається, що автомобіль під час самого переслідування не був встановлений. При цьому, викладений у рапорті факт зупинки транспортного засобу Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_1 , саме екіпажем поліції під час переслідування є не підтверджений належними доказами, зокрема відеозаписом. При цьому відеозаписом зафіксовано, що даний автомобіль припаркований разом з іншими автомобілями, та будь-які явні ознаки того, що він був саме примусово зупинений відсутні.

Також суд звертає увагу на те, що наданих матеріалах, зокрема рапорті та відеозаписі, відсутні відомості які, відповідно до ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» були підставою для зупинки транспортного засобу. Окрім цього, у п.8.9. Правил дорожнього руху зазначається, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Однак, з оглянутого відеозапису не вбачається, що поліцейськими висловлювалась така вимога, зокрема за допомогою спеціального звукового сигналу або гучномовного пристрою.

Окремо слід зазначити, що відповідно до п.11Інструкції

з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справУкраїни06.11.2015 №1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, матеріали справи не містять відомостей про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, зокрема оглянутий відеозапис цього факту не підтвердив, що є грубим порушенням вказаної інструкції.

Також, судом встановлено розбіжність у часі фіксації правопорушення. Так, відповідно до протоколу подія відбулась 12.11.2022 року о 22 год. 20 хв, однак оглянутий відеозапис відображає початок події 12.11.2022 о 23 год. 25 хв.

При цьому, згідно із п.5 Інструкціїі з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженної наказом Міністерства внутрішніх справ України18 грудня 2018 року № 1026,включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вказані обставини свідчить про істотну невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та позбавляють суд можливості з`ясувати обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, надані органом поліції та досліджені судом докази не підтверджують факту керування ОСОБА_1 12.11.2022 о 22:20 зазначеним в протоколі транспортним засобом, при цьому, співробітниками поліції не допитано свідка даної події, про якого вони зазначали.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Так, згідно термінології, визначеної пунктом 1.10 ПДР України -водій, це особа, якакерує транспортним засобомі має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи додані до протоколу про адміністративні правопорушення докази, суд дійшов висновку, що по даній справі не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки факт керування транспортним засобом 12.11.2022 року о 22 год. 20 хв. в м. Харкові по просп. Ювілейному, 67останнімне знайшов свого підтвердження в ході судового засідання. Аналіз зібраних у справі доказів не підтверджує обставини, що містяться у протоколах про адміністративні правопорушення, складених стосовно цієї особи.

Окрім цього, суд не може погодитись з зазначеними у протоколі ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме нестійкою ходою та почервонінням обличчя. Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч.1ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, останній чітко відповідав на їх запитання та висловлював свої заперечення, хода останнього була стійкою. Виявлені працівником патрульної поліції ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини роту, не зафіксовані свідками, а лише зазначені у протоколі та доданих до нього матеріалах, а тому до таких доказів суд ставиться критично, оскільки поліцейські є зацікавленими особами.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі за №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі за №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд зазначає, що вказані та досліджені судом докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки належні та допустимі докази того, що останній керував транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин відсутні, а провина яка ставиться у вину ОСОБА_1 передбачає відповідальність саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, дослідженні судом докази не дають можливості дійти висновку про наявність у поліцейського законних підстав вимагати у ОСОБА_1 виконати вимоги п.2.5 ПДР України, а саме пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п. 38 постанови Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі №404/4467/16-а, роз`яснено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Однак, належні, допустимі і достатні докази керування ОСОБА_1 автомобілем у справі відсутні, коли останній ствердив, що не керував автомобілем, а його пояснення нічим не спростовано.

Отже, навіть саме по собі твердження про вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, без наявності доказів керування останнім транспортним засобом, складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не утворює.

Відтак твердження в протоколі про порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП та на вимогах Закону не ґрунтується.

За змістом вимог ст. 62 Конституції України в Україні діє презумпція невинуватості, коли особа вважається невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому Законом порядку.

Твердження ОСОБА_1 про інші обставини події, виходячи з яких в його діях склад адміністративного правопорушення відсутній, у суді не спростовані, докази на підтвердження його винуватості суду не представлено.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження за справою про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 247, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.130 КУпАП- закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Майстренко О.М.