Справа № 943/1340/22 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 33/811/1508/22 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Зозулі Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Зозулі Юрія Михайловича на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 02 грудня 2022 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Буського районного суду Львівської області від 02 грудня 2022 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496 грн 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 17.10.2022 о 16.50 год в м. Буськ на вул. Миру, 26, Зочівського району Львівської області керував автомобілем марки ІЖ-21251, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу Драгер, результат продування 0,91 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР , за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді захисник Зозуля Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді скасувати, закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, а копію постанови отримав лише 06.12.2022 після його особистого звернення до суду, тому вважає, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися належним та допустимим доказом у справі. З пояснень ОСОБА_1 у протоколі не вбачається, що такий керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та/чи визнав свою вину у такому діянні.

Звертає увагу, що у протоколі не зазначено даних, які б свідчили про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в момент настання ДТП чи після її настання, натомість, він стосується взагалі іншого правопорушення.

Не є доказом, на думку апелянта, долучена до протоколу постанова про накладення адміністративного стягнення серії САР № 6039562, оскільки така не підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що рапорт, на який суддя покликається як на доказ, складений іншим поліцейським, а не тим, який складав протокол.

На відеозаписі, на думку захисника, відсутній доказ того, що його підзахисний керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а зафіксовано лише згоду ОСОБА_1 , що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння на момент проведення огляду.

Вважає, що судом необґрунтовано не взято до уваги показання дружини ОСОБА_1 , яка повідомила, що перед приїздом працівників поліції дала чоловікові випити свої заспокійливі ліки, які містили етиловий спирт.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу і дав додаткові пояснення, що в день події не вживав алкогольних напоїв. Наголошує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був надто схвильованим, а тому попросив свою дружину привезти йому заспокійливі ліки «Барбовал», які він прийняв ще до приїзду екіпажу поліції. Стверджує, що не знав про наявність етилового спирту у вмісті вказаного препарату. Вказує, що виконував усі вказівки та вимоги працівників поліції і не заперечував проти результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки розумів, що це є наслідком вживання ліків.

Під час судового розгляду захисник Зозуля Ю.М. підтримав апеляційну скаргу і додатково пояснив, що постанова судді першої інстанції є передчасною та необґрунтованою, оскільки суд не взяв до уваги пояснення єдиного свідка ОСОБА_2 , які не були спростовані жодним доказом по справі.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України. Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

За таких обставин, які викладені у заяві про поновлення строку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апелянт здійснив заходи щодо своєчасного подання апеляційної скарги у строк, встановлений законом, пропуск строку відбувся не за його вини, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ захисника Зозулі Ю.М. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 17.10.2022 серії ОБ №089240 (а.с.1);

відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 7);

роздруківкою з алкотестера «Drager», на якій зазначено вміст алкоголю в крові 0,91‰ (а.с. 3);

протоколом про адміністративне правопорушення від 17.10.2022 серії ОБ №089310 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 4);

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6039562 від 17.10.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 5);

рапортом чергового ВП №2 по факту ДТП, скоєного 17.10.2022 року о 17.27 год (а.с. 2).

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Твердження захисника про неналежність протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №089240 від 17.10.2022, оскільки такий не містить визнання вини, апеляційний суд до уваги не бере.

Порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення встановлений Інструкцієюз оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС від 06.11.2015 № 1376. Пунт 9 Розділу ІІ вказаної Інструкції встановлює, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаютьсяу графі «до протоколу додається» пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо.

З наведеної норми можна дійти висновку, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не обмежуються лише записами на бланку, а складається з усіх долучених до нього додатків. Зокрема, на відеозаписі з нагрудних камер, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано згоду ОСОБА_1 з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, коли працівник поліції продемонстрував водієві показник газоаналізатора «Drager».

Щодо доводів сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №089310 від 17.10.2023 щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП не може слугувати належним доказом у цій справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Загальнотеоретичною вимогою до доказу є його належність, тобто наявність у ньому інформації щодо предмета доказування. У свою чергу, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП предметом доказування є як перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, так і його факт керування транспортним засобом.

У цій справі належним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом є, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, оскільки він, керуючи автомобілем, вчинив дорожньо-транспортну пригоду.

З таких же підстав належними доказами є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6039562 від 17.10.2022 та рапорт чергового ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, оскільки такі містять інформацію про обставини, які підлягають доказуванню у цій справі.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не зафіксовано момент керування чи зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

З матеріалів справи випливає, що дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відбулась близько 16:30 17 грудня 2022 року. Зі слів особи, яка притягається до відповідальності, спершу учасники дорожньо-транспортної пригоди прийняли рішення про складання спільного повідомлення про пригоду, однак через деяких час від цієї ідеї відмовились та викликали вже о 17:27 екіпаж патрульної поліції, який прибув о 17:44. За таких обставин відеофіксація поліцейськими факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу не видається можливою, проте цей факт доводиться іншими доказами по справі, про що було зазначено вище.

У свою чергу, відеозапис з нагрудних камер містить процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а тому є належним доказом.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 , наданих в суді першої інстанції, у зв`язки з тим, що вони не перебуваються у логічному зв`язку з іншими доказами та спростовуються наявними у справі матеріалами. Зокрема, суд ставить під сумнів тезу, що внаслідок вживання лікарського препарату «Барбовал» перед приїздом екіпажу поліції вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 міг зрости до 0,91‰, оскільки такий надто перевищує встановлену допустиму норму та не міг бути спричинений вживанням лікарського засобу.

У зв`язку з наведеним суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пояснення ОСОБА_2 не підтверджені жодними доказами і спрямовані на уникнення її чоловіком, ОСОБА_1 , відповідальності за скоєне.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Зозулі Юрію Михайловичу строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Буського районного суду Львівської області від 02 грудня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну захисника Зозулі Юрія Михайловича - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах