П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.02.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 233873 від 04.03.2022 року ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 04.03.2022 року о 00 год. 12 хв. у м. Львові на перехресті вулиць Кульпарківська-Перфецького керував автомобілем Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (результат тестування - 1,08 проміле) із ознаками такого: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, тобто у порушенні вимог п. 2.9.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Тиховський Т.О. вчинення своїм підзахисним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, заперечив. При цьому, вказав, що працівники поліції застосовували силу і спецзасоби до його підзахисного, не забезпечили право останнього на захист, попри те, що ОСОБА_1 по факту був затриманий працівниками поліції без жодного оформлення, а, крім цього, поводилися зверхньо, грубо та не надали жодних доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням наведеного захисник просив закрити провадження щодо ОСОБА_1 за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В ході розгляду справи судом досліджувався долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис з нагрудних камер працівників поліції. З такого слідує, що ОСОБА_1 дійсно затримувався працівниками поліції, адже від моменту початку запису (починаючи з 00:25 год. 04.03.2022 року) до його завершення (близько 02:00 год. 04.03.2022 року) ОСОБА_1 перебував на проїжджій частині дороги в лежачому і частковому сидячому положенні із кайданками на руках. На вказаному відеозаписі також зафіксовано, що працівники поліції (близько 10 осіб, число яких впродовж усього запису змінювалось) перебували біля затриманого, не давали йому встати, грубо виражалися до останнього, зокрема зазначили, що він «не людина» (файл clip 0 епізод (часовий проміжок) 12:00-12:56), оглядали вилучені у нього речі, в тому числі мобільні телефони. Крім цього, у файлі clip 1 (епізод (часовий проміжок) 05:00-05:30) міститься відеозапис, на якому працівники поліції замотують голову ОСОБА_1 скотчем, а в подальшому наносять останньому удари руками по голові (файл clip 1 епізод (часовий проміжок) 08:40-09:17), тулубу (файл clip-2, епізод (часовий проміжок) 3:20-4:50, clip-3, епізод (часовий проміжок) 3:30-4:50, 8:25-9:30), що супроводжується благанням затриманого не бити його.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що ОСОБА_1 дійсно затримувався працівниками поліції і до такого застосовувалися спецзасоби та фізична сила, постановою суду від 05.09.2022 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП було скеровано до Управління патрульної поліції у Львівській області для дооформлення, зокрема, для підтвердження або спростування факту того, чи складалися протоколи затримання ОСОБА_1 , чи повідомлявся центр з надання правової допомоги про затримання особи, чи призначався їй захисник та чи було оформлено протокол вилучення та огляду речей.

Після повернення справи до суду з`ясовано, що до такої долучено рапорт поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області І. Федірка від 27.10.2022 року, в якому вказується про неправомірні дії ОСОБА_1 , однак не міститься відповіді на порушені судом питання, в першу чергу, щодо дотримання процесуальної форми затримання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та забезпечення її права на захист. Жодних протоколів затримання, доказів повідомлення центру з надання правової допомоги про затримання ОСОБА_1 працівниками УПП у Львівській області суду не представлено, з чого презюмується їх відсутність.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.261 КУпАП органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника. Крім цього, відповідно до п.3 ч.1 ст.14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» особи, до яких застосовано адміністративне затримання, підпадають під категорію осіб, яким гарантовано право на безоплатну вторинну правову допомогу. З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості в будь-який спосіб самостійно запросити захисника для захисту своїх прав, оскільки увесь час перебував у кайданках, засоби мобільного зв`язку у нього було вилучено, на самостійне здійснення свого захисту не вказував, був незгідний з діями працівників поліції та зазначав про намір оскаржити такі до правоохоронних органів, повідомлення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про затримання ОСОБА_1 для призначення останньому захисника було обов`язковим. Проте, як слідує з наявних матеріалів, зазначеного обов`язку працівниками поліції не було виконано.

Як наслідок, особа, яка притягалася до адміністративної відповідальності, була позбавлена права на ефективний захист, гарантованого законом, тим паче за умов, в яких на таку особу здійснювався безпосередній фізичний та психологічний вплив працівниками правоохоронного органу.

Наведене грубе порушення права ОСОБА_1 на захист є достатньою, проте, не єдиною підставою для закриття провадження щодо останнього.

Так, в ході судового розгляду також знайшли своє підтвердження доводи захисника про те, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не містять належних і допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, яке йому інкриміноване.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 233873 від 04.03.2022 року огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 0126, який показав результат 1,08 проміле.

Водночас до вказаного протоколу долучено результат тесту №1688, виконаного 04.03.2022 року о 01.22 год. на приладі Drager Alcotest ARHE 0126, відповідно до якого в графі «П.І.Б. особи, що тестують» зазначено «поліцейський в1 р3 б2 ОСОБА_2 » та вказано результат тестування 1,08 проміле (а.с.1). У той же час графа «П.І.Б. інспектора/лікаря» не заповнена, прізвище « ОСОБА_3 » в результатах зазначеного тесту ніде не згадується. Відповідно, обґрунтованими є доводи сторони захисту про те, що результати такого тесту не можуть бути належним і допустимим доказом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, адже згідно інформації, наявної в роздруківці тесту, не слідує, що цей результат є наслідком тестування ОСОБА_1 , а навпаки, вказує на проходження огляду самим же поліцейським ОСОБА_2 . Крім цього, у матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04.03.2022 року (а.с.4), у якому зазначається, що такий огляд проводився у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, та результат огляду позитивний (1,08 проміле), водночас графа «П.І.Б. та підпис особи, стосовно якої проводився огляд» не містить жодних відомостей про особу, яка проходила огляд з використанням газоаналізатора Drager, а саме прізвище, ім`я та по батькові такої особи не вказано, зазначено лише, що від підпису відмовився, однак, знову ж таки, хто саме відмовився немає жодних даних. Разом з тим, відповідно до п.п.6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р., водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Тобто, в разі непогодження водієм результатів огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, такий водій підлягає обов`язковому скеруванню для проведення відповідного огляду на стан сп`яніння до медичного закладу і обов`язок такого скерування лежить безпосередньо на поліцейському. У даному випадку, зазначення в акті огляду про відмову від підпису в графі «з результатами згоден» свідчить про те, що особа, яка відмовилася, не погодилася з відповідним результатом і підлягала обов`язковому скеруванню до медичного закладу для огляду. Однак, матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого затверджена у додатку 1 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Таким чином, з наведеного слідує, що всупереч вищезазначеним положенням чинного законодавства України особа, відомості про яку не зазначені ні в результатах тесту №1688, ні в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04.03.2022 року, та яка не погодилася з результатом тестування, до медичного закладу для проходження огляду не скеровувалася. А тому, за наведених обставин, на час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не було допустимих доказів, які б могли стати підставою для складання такого протоколу.

Згідно із ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В ході розгляду адміністративних матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності встановлено, що такі не містять належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, закріпленій в ст.62 Конституції України - презумпції невинуватості.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року, сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально- правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом не встановлено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а враховуючи, що тільки за наявності такого особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності, провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, то, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Суд також враховує, що Україна є правовою державою, що безпосередньо визначено у ст.1 Конституції України. Згідно ст.3 Основного Закону людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А тому, враховуючи характер встановлених порушень, допущених при складанні адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а також права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист із застосуванням фізичної сили працівниками правоохоронного органу, беручи до уваги форму вчинення таких дій до особи, яка жодного фізичного спротиву не чинила, працівників поліції не ображала, суд вважає за необхідне відреагувати на зазначене шляхом скерування копії даної постанови у справі разом з копією відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та безпосередньо досліджувалися в судовому засіданні, начальнику Управління патрульної поліції у Львівській області та керівнику Львівської обласної прокуратури для належного реагування в межах наданих їм законом повноважень.

З огляду на викладене, керуючись п. 1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На факти, викладені у даній постанові, звернути увагу керівництва Львівської обласної прокуратури та Управління патрульної поліції у Львівській області для належного реагування в межах наданих законом повноважень.

Копію даної постанови разом з копією відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, які є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 233873 від 04.03.2022 року, направити керівнику Львівської обласної прокуратури та начальнику Управління патрульної поліції у Львівській області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.