Провадження № 33/801/164/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., розглянувши матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянки Украї-ни, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 31 жовтня 2022 року серії ДПР18 № 285431, складеного о 00.50 годині у м. Вінниці по вул. Князів Коріатовичів, 116, цієї ночі 31 жовтня 2022 року о 00.35 годині у м. Він-ниці по вул. Князів Коріатовичів, 116 водійка ОСОБА_1 керувала транспорт-ним засобом марки «Land Rover», державний номерний знак НОМЕР_2 , з оз-наками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, по-рушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду у вста-новленому законом порядку водійка відмовилася на місці зупинки, що зафіксо-вано безперервною відеозйомкою за допомогою боді-камери поліцейського. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гри-вень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 гривень судового збору.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції від 19 грудня 2022 року, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану по-станову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно в апеляційній скарзі скаржницею порушене питання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження, оскільки копію оскаржуваної постанови її захисник адвокат ОСОБА_2 отримав лише 30 січня 2023 року, що підтверджується відповідною розпискою у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , поданої нею апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суддя апе-ляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне право-порушення регулюється нормами статті 294 КУпАП. Відповідно до частини другої цієї статті постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку при-тягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, за-хисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаєть-ся апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не з днем отримання її копії особою, яка має намір оскаржити постанову суду.

Відповідно до статті 289 КУпАП у разі пропуску строку оскарження з по-важних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, мо-же бути поновлений органом ( посадовою особою ), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи убачається, що вона призначалася до розгляду судом першої інстанції неодноразово. Захисник Чернілевська Р. В. була обізнана про зазначені призначення справи до розгляду, надала суду договір із ОСОБА_1 від 16 листопада 2022 року про надання правничої допомоги, 22 листопада 2022 року ознайомилася у повному обсязі з матеріалами справи, про що вчинила відповідну розписку, наявну у матеріалах справи. У день розгляду справи 19 грудня 2022 року адвокат подала суду заяву-повідомлення про припинення із підзахисною дії договору про надання правничої допомоги. Особисто ОСОБА_1 у судові засідання жодного разу не з`явилася. Суд узяв до уваги, що за повідомленням захисниці станом на 19 грудня 2022 року договір про надання правничої допомоги з ОСОБА_1 припинений. Разом із тим, на 19 грудня 2022 року справа у суді першої інстанції призначалася до розгляду востаннє, однак, сама ОСОБА_1 у судове засідання знову не з`явилася, жодних заяв чи клопотань вона суду не заявляла, про поважні причини своєї неявки суд не повідомляла.

Належить звернути увагу, що копія оскаржуваної в даний час постанови надсилалася ОСОБА_1 , про що свідчить супровідний лист від 19 грудня 2022 року.

У свою чергу 26 січня 2023 року адвокатом Яковенком Д. О. подавалася суду заява про ознайомлення з матеріалами справи, однак, фактично він на власний розсуд ознайомився зі справою лише 30 січня 2023 року та цього ж дня отримав копію постанови суду від 19 грудня 2022 року.

Разом із тим, згідно з відтиском штемпеля поштового відправлення апеля-ційна скарга направлена скаржницею до суду лише 07 лютого 2023 року, тобто, безсумнівно, поза межами встановленого законом процесуального строку на апеляційне оскарження судової постанови. Порушуючи питання про поновлен-ня строку на апеляційне оскарження, фактично єдиною підставою для понов-лення такого строку скаржниця зазначає отримання копії оскаржуваної поста-нови суду лише 30 січня 2023 року. Проте, ця обставина не впливає на поваж-ність причини значного пропуску строку на апеляційне оскарження, а подання заяви суду про видачу копії постанови автоматично не продовжує процесуаль-ний строк на невизначений термін для можливого апеляційного оскарження постанови суду. Жодних інших поважних підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржницею не зазначено.

Слід також урахувати, що скаржниця, будучи обізнаною про наявність від-носно неї складеного поліцейськими протоколу про адміністративне правопо-рушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, а також усвідом-люючи, що справа уже перебуває на розгляді у суді, укладаючи задовго до роз-гляду справи договір із адвокатом на захист своїх інтересів у суді, тривалий час жодним чином не цікавилася результатами процесуального руху та розгляду адміністративної справи щодо неї.

Таким чином, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП поряд-ку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності документальних доказів, які б свідчили про необхідність, обгрун-тованість та об`єктивність поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, законні та належно умотивовані поважні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови суду відсутні. Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, забезпечують законну мету і не порушують саму сутність цього права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, пе-редбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотри-мання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розрахову-вати на те, що ці норми будуть застосовані ( рішення у справі Перетяка та Ше-реметьєв проти України, № 17160/ 06 та № 35548/06, параграф 34 від 21 грудня 2010 року ). Можливість поновлення процесуального строку не є необмеженою, оскільки сторони у розумінні певного інтервалу часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження ( див. mutatis mutan-dis, рішення у справах «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27, від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» ( ухвала ), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року ).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Поль-щі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони та обмежен-ня, зміст яких полягає у запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є пору-шенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як пра-вова визначеність ( рішення Європейського суду з прав людини у справі «Не-шев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року ).

Апеляційний суд наголошує, що відмову у поновленні строку на апеляцій-не оскарження у цій конкретній справі не можна, немає жодних підстав тракту-вати як обмеження у доступі до правосуддя, оскільки обставини, що спричи-нили порушення вказаного строку, не можна вважати об`єктивно неперебор-ними та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій щодо отримання тексту судового рішення, подання у встановлений Законом строк скарги на таке рішення у випадку незгоди з ним. У свою чергу поновлення вказаного строку у цій конкретно справі призведе до порушення принципу правової визначеності та права на справедливий суд.

Як уже зазначалося, будь-яких поважних причин пропуску строку на апе-ляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 19 грудня 2022 року скаржниця не наводить. Апеляційний суд не знаходить причин, які були б об-єктивно непереборними, тобто таких, що не залежали від волевиявлення скарж-ниці, або дійсно були б пов`язані з істотними обставинами, перешкодами, труд-нощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду апеляційної інс-танції у визначений законом строк.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов об`єктивного та пере-конливого висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у поновленні про-пущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року. Від-повідно до вимог абзацу другого статті 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суд-ді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року в ад-міністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністра-тивної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінниць-кого міського суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року повернути їй як особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко