КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Бондаренко М.С.
Апеляційне провадження № 33/824/272/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності на підставі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року провадження по справі відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На вказану постанову інший учасник ДТП - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі просять постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що суд всебічно не дослідив матеріали справи, не дослідив всі наявні у матеріалах справи докази, не з`ясував всі обставини справи, внаслідок чого безпідставно звільнив ОСОБА_3 від відповідальності. Вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, не врахував, що ОСОБА_3 виконував розворот у забороненому місці, чим порушив правила дорожнього руху та спричинив ДТП.

Також у апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Клопотання мотивують тим, що не були повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції, копію постанови своєчасно не отримали.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 31 жовтня 2022 року, а апеляційна скарга на неї подана 22 листопада 2022 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи 31 жовтня 2022 року відбувся без їх участі, докази отримання копії постанови апелянтами у матеріалах справи відсутні.

Отже, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.

В судове засідання до Київського апеляційного суду з`явився ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити із викладених підстав. Також у судовому засіданні взяв участь ОСОБА_3 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вказував, що у його діях не було складу правопорушення, тому постанова суду першої інстанції є законною та не підлягає скасуванню.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №388327 від 15 жовтня 2022 року, водій ОСОБА_3 15 жовтня 2022 року, о 14 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та здійснив зіткнення з автомобілем «Opel», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку в лівій смузі для руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки.

За даними протоколу, ОСОБА_3 , порушив п. 2.3б, 10.4 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно з п. 10.4 Правил дорожнього руху України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Відповідно до п. 2.3б Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину не визнав. Повідомив, що що він рухався трасою і мав здійснити розворот, для чого він збавив швидкість, увімкнув покажчик повороту ліворуч, переконався у дзеркало заднього виду, що перешкод немає і почав перестроюватись у крайню ліву смугу.

Надалі, виконуючи розворот, та у момент, коли фактично його завершив, у ліве колесо/ліве крило його автомобіля врізався автомобіль, що рухався за ним, на значній швидкості та таким чином вирішив його об`їхати зліва зустрічною смугою.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 надав суду фотозображення, зроблені одразу після ДТП та відеозапис з автореєстратора, що підтверджують його показання щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, ОСОБА_3 додав, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згоден, працівники поліції схему місця ДТП йому не надавали, пояснення дати не пропонували.

У зв`язку з чим вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки не вчиняв дій на порушення вимог Правил дорожнього руху, тому просив закрити справу стосовно нього за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

У апеляційному суді ОСОБА_3 підтримав таку свою позицію.

Інший учасник ДТП ОСОБА_1 пояснив суду, що був змушений виїхати на зустрічну смугу внаслідок порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху. Тому вважає, що ОСОБА_3 винний у настанні ДТП, а протокол про адміністративне правопорушення складений правомірно.

Пояснення ОСОБА_3 підтверджуються фотографіями з місця ДТП, а саме: локалізацією та характером отриманих транспортними засобами ушкоджень, розміщенням автомобілів один відносно одного та відносно сталих орієнтирів, відбитком гальмівного шляху автомобілів.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як визначено положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП,доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: пояснення учасників ДТП, протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, місце розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення учасників ДТП, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про їх достовірність і допустимість, в той час як вказані апелянтом обставини не знайшли підтвердження у матеріалах справи.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що, дії водія ОСОБА_3 відповідали вимогам ПДР. Порушень ОСОБА_3 положень ПДР, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власній переоцінці апелянтом доказів, не підтверджують наявність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення та не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини. Належна оцінка обставинам справи надана суддею Дарницького районного суду м. Києва, з якою апеляційний суд погоджується.

Порушень норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної постанови судом не встановлено.

За таких обставин суд доходить висновку, що постанова Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні. А відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко