ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: статті 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2022 року про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення на користь держави у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 14 листопада 2021 року о 17 год 05 хв. в м. Харків, Салтівське шосе, 85, керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди, а також з невідомих причин ОСОБА_1 залишив місце події.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.10 а), 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4, 124 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2022 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, вказавши, що оскаржене судове рішення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам справи, оскільки суд не повно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив належним чином і не надав об`єктивної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення справи і як наслідок, прийняв необґрунтоване рішення про наявність провини скаржника.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначає про порушення процедури та термін складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема: складення протоколів про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; нероз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП; порушення строку складення протоколів про адміністративне правопорушення; відсутність доказів керування транспортним засобом скаржником.

Крім того, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводився без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з вищевказаним, скаржник прохає суд постанову Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Особи, які беруть у провадженні в справі про адміністративне правопорушення у судове засідання не з`явилися, будучи повідомлені про час, місце та дату розгляду справи.

Мотиви суду

Щодо розгляду справи без участі осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Як уже зазначалось, особи, які беруть участь у справі про адміністративні правопорушення, будучи повідомлені про час, дату та місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

Виходячи з положень статті 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції тривалий час, справа вже неодноразово відкладалася, у зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 виклав свою позицію щодо оскарженої постанови в апеляційній скарзі, та надав докази, які вважав за необхідне надати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення мають достатні дані для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Разом з апеляційною скаргою скаржником було подано клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2022 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що розгляд справи місцевим судом проводився за його відсутності, а копію оскарженої постанови особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не отримувала.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про розгляд справи місцевим судом за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а оскаржуване судове рішення останнім не було отримано, то наведені причини пропуску строку на оскарження є поважними та підлягають поновленню.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що за для ефективного здійснення захисту прав та свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі подачі апеляційної скарги, яка має містити обґрунтовані та зважені зауваження щодо рішення місцевого суду, важливе значення має всебічне дослідження оскаржуваного рішення, зокрема шляхом ознайомлення або отримання його копії.

Щодо оскарженого судового рішення

Відповідно до положень статті 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП, є суспільні відносини в сфері власності, об`єктивна сторона передбачає обов`язкове настання наслідків у вигляді майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП встановлена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні,.

Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

Отже, диспозиція статті визначає суб`єктом відповідальності - водія транспортного засобу чи іншого учасника дорожнього руху.

Основною і обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу адміністративного правопорушення є наявність вини особи у скоєнні такого діяння.

Згідно статей 9, 247 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами підпункту б) пункту 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з вимогами пункту 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції правильно встановив наявність у діях ОСОБА_1 вини як ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, оскільки останній, не обрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення від чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Належне обґрунтування наявності у діях ОСОБА_1 вини в достатній мірі підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені суддею місцевого суду в повному обсязі, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААБ №302004, ААБ №330205 від 29 листопада 2021 року (а.с.1-2); схемою місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.3); письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.4); рапортом інспектора УПП в Харківській області (а.с.7); повідомленням на ім`я ОСОБА_1 про запрошення до УПП в Харківській області від 16 листопада 2021 року та доказами його направлення (а.с.5-6).

Отже, оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП - порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів та статтею 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Стосовно посилань апелянта на те, що складання протоколу відбулося з порушенням статей 254, 256 КУпАП, з огляду на різні дати скоєння ДТП та складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає помилковими, оскільки протокол було складено після становлення особи, яка покинула місце ДТП. У зв`язку з чим обидва протоколи було складено 29 листопада 2021 року щодо подій, які відбулися 14 листопада 2021 року.

Крім того, слід звернути увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості навести апеляційному суду аргументи чи докази, які він не зміг надати до Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2022 року.

У зв`язку з цим, апеляційний суд зазначає, що доводи скаржника про здійснення розгляду справи без його участі та неповідомлення його належним чином про дату та час судового засідання не дають підстави для задоволення апеляційної скарги.

При цьому, будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції ОСОБА_3 в апеляційній скарзі не зазначено, будь-яких доказів щодо наявності фальсифікації чи іншої невідповідності матеріалів справи про адміністративне правопорушення обставинам, які в них зафіксовані суду не надано.

Також не беруться до уваги доводи апеляційної скарги щодо порушення складання схеми місця події, з огляду на наявність тільки підпису потерпілої, оскільки як зазначалось вище ОСОБА_1 зник з місця ДТП, що фізично унеможливило провести процедуру ознайомлення та відібрати її підписи.

У даній справі місцевий суд обґрунтував свій висновок про наявність причинного зв`язку між пошкодженням транспортного засобу та порушенням ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху сукупністю інших допустимих і належних доказів, які були наведені вище і які дозволили суду першої інстанції встановити обставини ДТП відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Тобто, доводи ОСОБА_1 про необґрунтованість висновків суду щодо допущення ним порушень вимог Правил дорожнього руху є неприйнятними.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено.

Висновок суду

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за статтями 122-4, 124 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль