Справа № 697/1875/22
Провадження № 3/697/29/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Колісник Л.О.,

за участю секретаря с/з Десятник О.А.,

прокурора Лук`ященка Ю.І.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Сизька Д.Б.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департамента стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області одночасно надійшли справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу №159/2022 від 21.11.2022 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , будучи секретарем та депутатом Канівської міської ради Черкаського району Черкаської області та відповідно до пп. «б», п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила у встановленому Законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо голосування «за» питання «Про затвердження комісії для проведення конкурсу на посаду директора закладу загальної середньої освіти» під час засідання 5 сесії Канівської міської ради, враховуючи той факт, що питання стосувалося особисто її, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу №160/2022 від 21.11.2022 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , будучи секретарем та депутатом Канівської міської ради Черкаського району Черкаської області та відповідно до пп. «б», п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог п.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії при наявності у неї реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо голосування «за» питання «Про затвердження комісії для проведення конкурсу на посаду директора закладу загальної середньої освіти» під час засідання 5 сесії Канівської міської ради, враховуючи той факт, що питання стосувалося особисто її, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.01.2023 справи про адміністративні правопорушення № 697/1875/22 за ч.2 ст. 172-7 КУпАП та № 697/1876/22 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний номер № 697/1875/22 (провадження № 3/697/29/2023).

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона брала участь у голосуванні за склад комісії з дев`яти осіб, оскільки в навчальні заклади необхідно було проводити конкурс на посаду директорів. Про обрання членів до складу комісії вирішував комітет, де вона участі не приймала, свою кандидатуру не пропонувала. За посаду голови цієї комісії окремо не голосували, лише вцілому. На формування складу комісії не впливала. Вона не входить до будь-яких постійних комісії міської ради. Перед сесією та голосуванням вона ознайомилась лише з проектом цього рішення, щодо нього не заперечувала, інших проектів рішень чи кандидатур до складу комісії не було. При голосуванні її голос не був вирішальним, вона голосувала п`ятнадцятою. У результаті обрання її в склад комісії вона не отримала ніяких додаткових пільг, лише провела два засідання комісії, де розглядалися кандидатури на посади директорів, рішення приймалося комісійно. Вона веде багато інших засідань, а тому повноваження її не збільшилися. Підписуючи додатки та рішення, прийняті колегіально, вона не має дискреційних повноважень, а зобов`язана їх підписати згідно зі своїми посадовими обов`язками. Реального конфлікту інтересів не вбачає.

Захисник Сизько Д.Б. в судовому засіданні пояснив, що відповідальність за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП настає за неповідомлення про реальний конфлікт інтересів та прийняття рішення при його наявності. При наявності потенційного конфлікту інтересів при прийнятті рішень відповідальність відсутня. Приватний інтерес відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, організаціями. При прийнятті рішень про створення комісії у ОСОБА_1 взагалі не було приватного інтересу, тобто майновий чи немайновий інтерес, який зумовлений її особистими, сімейними, дружніми чи іншими стосунками. В даному випадку ОСОБА_1 виконувала свої представницькі повноваження і голосування проходило за кількісний склад комісії, їй не надавалося право в одноособовому порядку приймати рішення. Її голос не був вирішальним та не впливав на прийняте рішення, оскільки був п`ятнадцятим, за наявності необхідних чотирнадцяти голосів, які зазначені не за алфавітом, а в тому порядку, як проходило голосування. Суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями у протоколах зазначено формально, та не доведено в чому наявність цих суперечностей. Не зазначено, в чому полягає реальний конфлікт інтересів, як проявився, як об`єктивно вплинув на об`єктивне та неупереджене рішення про затвердження складу комісії. Крім того, ОСОБА_1 не отримала повноважень одноособово вирішувати питання щодо прийняття директора, тому відсутні відомості в чому проявилися суперечності між приватними та представницькими повноваженнями. ОСОБА_1 здійснювала представницькі повноваження на сесії міської ради як депутат, а не як секретар ради, проте в протоколах неодноразово зазначається про суперечність між її приватними інтересами та представницькими повноваженнями як секретаря міської ради. Дані обставини виключають наявність зазначеного правопорушення. У неї міг би бути потенційний конфлікт інтересів як у депутата, але протоколи складені щодо реального конфлікту інтересів, наявність якого не доведена. Просить врахувати науково-експертний висновок Інституту держави і права ім. В.Корецького щодо різниці між потенційним та реальним конфліктом інтересів та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав протоколи про адміністративні правопорушення, пояснив, що при прийнятті рішення про склад комісії вирішувалося питання про затвердження складу цієї комісії, де ОСОБА_1 зазначена головою цієї комісії. На засіданні сесії ставиться на голосування порядок денний, всім депутатам відомо про питання, які виносяться на голосування. До моменту оголошення результатів голосування за рішення, результати є невідомі, а тому особа голосуючи за рішення, вживала всі заходи, щоб рішення було прийняте. Закон зобов`язує особу повідомити про конфлікт інтересів та забороняє приймати рішення при його наявності. ОСОБА_1 приймала участь у голосуванні як депутат за включення її як до складу комісії, так як і голови цієї комісії, що надає певні права та обов`язки. ОСОБА_1 набула додаткових повноважень у зв`язку з прийняттям рішення про затвердження комісії, це питання стосувалось особисто її, та вона бажала прийняття такого рішення. Тому наявність суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 як особи та її представницькими повноваженнями як депутата є доведеною.

В судовому засіданні прокурор подав висновок в порядку ст. 250 КУпАП. Зазначив про наявність ознак діянь, передбачених ч.ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП в діях ОСОБА_1 , та просить притягнути її до відповідальності, з накладенням стягнення у виді штрафу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника Сизька Д.Б., позицію прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст.ст. 252 та 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням ст. ст. 9 КУпАП під адміністративним правопорушенням (проступком) необхідно розуміти протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закон) реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до роз`яснень, наданих ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 листа № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29.04.2016 №126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а необхідно безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Отже, для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

При цьому, має бути беззаперечно визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Диспозиції цих норм за своїм змістом є бланкетними адміністративно-правовими нормами, тобто нормами, які лише називають або описують правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема, ст. ст. 1, 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норми ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Органами управління стратегічних розслідувань в Черкаській області було встановлено, що ОСОБА_1 є депутатом Канівської міської ради Черкаського району Черкаської області, тобто відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Відповідно до рішення Канівської міської ради (восьме скликання) № 1-11 від 01.12.2020 «Про обрання секретаря Канівської міської ради» затверджено протокол №2 засідання лічильної комісії про результати виборів секретаря Канівської міської ради, ОСОБА_1 обрано секретарем Канівської міської ради Черкаської області восьмого скликання.

З протоколів №159/202 та № 160/2022 про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією від 21.11.2022 вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів та прийняла рішення при наявності у неї реального конфлікту інтересів щодо голосування «за» питання «рішення Канівської міської ради № 5-150 від 27.05.2021 «Про затвердження комісії для проведення конкурсу на посаду директора закладу загальної середньої освіти» під час засідання 5 сесії Канівської міської ради, враховуючи той факт, що питання стосувалося її особисто, тобто вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні цих адміністративних правопорушень додано: протоколи № 159/2022 та 160/2022 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, що складені 21.11.2022 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП; рішення Канівської міської ради (восьмого скликання) № 1-1 від 26.11.2020 «Про результати перших місцевих виборів 25.10.2020», рішення Канівської міської ради (восьмого скликання) від 01.12.2020 № 1-11 «Про обрання секретаря Канівської міської ради»; положення про конкурс на посаду директора закладу загальної середньої освіти Канівської міської територіальної громади від 23.03.2021 № 4-143; рішення Канівської міської ради № 5-150 від 27.05.2021 «Про затвердження комісії для проведення конкурсу на посаду директора закладу загальної середньої освіти» та додаток до рішення, відповідно до якого до складу конкурсної комісії включено ОСОБА_1 - голову фракції «Слуга народу», секретар Канівської сільської ради голова комісії; витяг з протоколу №13 V сесії міської ради VIII скликання від 27.05.2021 «Про затвердження комісії для проведення конкурсу на посаду директора закладу загальної середньої освіти», список поіменного голосування п`ятої сесії Канівської міської ради VIII скликання 27.05.2021.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом із тим матеріали справи не містять належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй правопорушень. Самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у них дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Натомість, в судовому засіданні встановлено, що склад комісії для проведення конкурсу на посаду директора закладу загальної середньої освіти обговорювався та був рекомендований до затвердження сесії постійною депутатською комісією з питань Регламенту, правопорядку, культури, освіти, охорони здоров`я, молоді, спорту та соціальної політики Канівської міської ради. ОСОБА_1 до складу цієї комісії не входила, пропозицій щодо складу комісії для проведення конкурсу на посаду директора закладу загальної середньої освіти не подавала та на рішення, прийняте постійною депутатською комісією не впливала. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема листом виконавчого комітету Канівської міської ради від 22.02.2022, та учасниками справи не оспорюються.

Матеріали справи та протоколи про адміністративні правопорушення не містять достатніх даних, на підставі яких можлива була б констатація наявності обставин як складових реального конфлікту інтересів під час прийняття рішень про затвердження комісії для проведення конкурсу на посаду директора закладу загальної середньої освіти на 5 сесії Канівської сільської ради. Крім того, в матеріалах відсутні докази, що вчинення дій та прийняття рішень відбулися за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями, які реально вплинули на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, прийняття таких рішень, не викладені та не підтверджені обставини, що дії чи рішення суперечать представницьким повноваженням як депутата чи службовими повноваженнями як секретаря Канівської міської ради ОСОБА_1 . В судовому засіданні встановлено, що питання щодо затвердження комісії для проведення конкурсу на посаду директора закладу загальної середньої освіти на 5 сесії Канівської сільської ради були пов`язані суто з виконанням представницьких повноважень ОСОБА_1 як депутата міської ради (затвердження комісії для проведення конкурсу на посаду директора закладу загальної середньої освіти) і не становлять приватного інтересу. В даному випадку відсутня суперечність між представницькими повноваженнями як секретаря, так і депутата Канівської міської ради ОСОБА_1 та будь-яким її приватним інтересом.

Голосування за прийняття рішення про затвердження комісії для проведення конкурсу на посаду директора закладу загальної середньої освіти, до складу якої її також було включено як голову комісії авторами проекту рішення, може свідчити лише про потенційний конфлікт інтересів, проте не свідчить про наявність реального конфлікту інтересів. В протоколах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено в чому полягає її реальний приватний майновий чи немайновий інтерес з чітким визначенням мети, яку переслідувала ця особа, не доведено наявність суперечності між приватним інтересом та представницькими повноваженнями під час прийняття рішення та як це вплинуло на об`єктивність й неупередженість прийнятого рішення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Норми ст. 62 Конституції України вказують, що, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Тобто діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суддя вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні цих правопорушень під час розгляду справи встановлено не було.

Сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє у категоричній формі зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме - не повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, у діяннях особи, щодо якої було складено протокол, повинна існувати суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу, що невід`ємною складовою частиною складу умисного правопорушення взагалі.

Оцінюючи інкриміноване ОСОБА_1 порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» ініціатор, який складав протокол, не надав доказів про вчинення нею правопорушень умисно.

Саме виходячи з цього за відсутності будь-яких безперечних доказів про наявність в діяннях особи умислу на неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів і керуючись положеннями і вимогами ч.3 ст. 62 Конституції України суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 172-7, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складений 09.03.2023.

Суддя Л. О. Колісник