Справа №573/30/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Свиргуненко Ю. М.
Номер провадження 33/816/275/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Щербак С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Щербак С.В. на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 06 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 06 лютого 2023 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік за те, що 21 грудня 2022 року о 20 год. 54 хв. по вул. Мала Синьківка в с. Річки ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 21063, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням газоаналізатора «Алкотест 6820» у присутності двох свідків. Результат огляду склав 2.77%, тест №77.

Таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Щербак С.В. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану постанову судді - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вказана постанова є незаконною та такою, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 . Так, в обгрунтування постанови судом зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується письмовими доказами, які були досліджені та перевірені судом, проте, судом не було враховано, що матеріали адміністративного провадження не містять належних та допустимих доказів вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як зазначає апелянт, суддя посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №315707 від 21 грудня 2022 року, в якому зазначено, що 21 грудня 2022 року о 20 год. 54 хв. по вул. Мала Синьківка в с. Річки ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д. н. з. в стані алкогольного сп`яніння, що становив 2.77% та зазначає, що відповідно до чеку тестування, проведеного за допомогою приладу «Драгер 6820» від 21 грудня 2022 року №77, у останнього виявлена позитивна проба алкоголю. Однак суд не в повному обсязі відтворює зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2022 року та пропускає ключові слова - огляд проводиться на місці зупинки. При цьому, всупереч встановленим у судовому засіданні обставинам, суддя не прийняв до уваги доводи захисника про те, що наведені у протоколі обставини не відповідають дійсності, а саме, що інспектор поліції, що складала протокол, не зазначила в ньому, що не зупиняла ОСОБА_1 безпосередньо під час керування ним транспортного засобу та не перевіряла його за допомогою приладу «Драгер 6820» на наявність алкогольного сп`яніння, що підтвердила у судовому засіданні під час допиту. При цьому вона зазначила у протоколі від 21 грудня 2022 року, як час вчинення адміністративного правопорушення - 20 год. 54 хв. та під час її допиту у судовому засіданні повідомила, що на той час знаходилася у приміщенні Білопільського ВП. При цьому, як вбачається з рапорту помічника чергового ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, 21 грудня 2022 року о 20 год. 55 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що на блокпосту в с. Річки зупинений автомобіль ВАЗ 2106, д. н. з., водій якого перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тобто, інспектор зазначила у протоколі недостовірні відомості. Крім того, у судовому засіданні інспектор поліції надала суду пояснення про те, що таке зупинення було здійснене не поліцейським, а військовослужбовцями Тероборони на блокпосту в с.Річки у напряму с. Яструбине, серед яких працівник поліції був відсутній. Саме військовослужбовці ТО й повідомили Білопільський відділ поліції про зупинення транспортного засобу, і приблизно через 20 хв. вони із іншим інспектором поліції прибули на блокпост із включеною камерою і лише тоді ОСОБА_1 пройшов огляд приладом Драгер, що показав ступінь алкогольного сп`яніння.

Таким чином, огляд інспектором поліції проводився не на місці зупинки, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а через певний інтервал часу, при цьому водій ОСОБА_1 на момент прибуття поліцейських перебував у салоні автомобіля, який не рухався, а двигун у ньому був вимкнений півгодини тому, а суддя в оскаржуваній постанові цитує положення п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якій зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Крім того, апелянт вказує, що не поліцейські, а саме військовослужбовці ТО достовірно візуально, без застосування приладу Драгер, визначили, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується їхніми письмовими поясненнями по справі, проте, вказані особи не були допитані у судовому засіданні, а тому, їх письмові пояснення є недопустимими доказами по справі, адже військовослужбовці ТО не є особами, уповноваженими проводити медичний огляд водія.

Також, як зазначає апелянт, суддя не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_2 , допитаного у судовому засіданні, які узгоджуються між собою, про те, що горілку, яка була придбана останнім, він разом із ОСОБА_1 став вживати після того, як військовослужбовці ТО наставили на них автомати, відкрили двері з обох боків автомобіля та не дозволяли вийти з нього навіть у туалет. При цьому військовослужбовці не повідомили, чого ОСОБА_1 з пасажиром ОСОБА_2 мають чекати, оскільки останній вживав алкогольні напої ще перед виїздом з будинку та на момент зупинки вже перебував у стані алкогольного сп`яніння, а за час, поки вони когось чекали, ОСОБА_1 випив практично всю пляшку горілки, не маючи з собою у автомобілі жодних продуктів харчування. Більше того, на відеозапису із боді-камери інспектора поліції, дослідженого у судовому засіданні, зафіксовано, як інспектор поліції по прибуттю запитує у військовослужбовців про те, чого ОСОБА_1 і свідок ОСОБА_2 у машині вживають спиртні напої.

При цьому і ОСОБА_1 , і свідок ОСОБА_2 на відео повідомляють інспектору поліції про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем будучи тверезим, а почав вживати алкоголь вже після зупинки транспортного засобу військовослужбовцями ТО, однак, інспектор поліції їм не вірить та продовжує тривалий час наполягати на тому, що він вживав алкоголь раніше.

Крім того, апелянт зазначає, що підлягають оцінці й подальші дії поліцейських, вчинені ними як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і у наступному. Під відеозапис ОСОБА_1 повідомляє інспектору про те, що її напарник завдав йому тілесних ушкоджень, вдаривши його у живіт, на що інспектор відповідає, що складає протокол, а в подальшому, при передачі матеріалів справи до суду, у матеріали справи вкладає заяву, написану нею самою від імені ОСОБА_1 про те, що він просить розглянути справу без його участі та свою вину визнає, хоча на відео він неодноразово повідомляє, що під час керування транспортним засобом був тверезим.

За таких обставин, апелянт вважає, що суд дійшов необгрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а ті докази, які містяться у матеріалах справи, не є такими, що переконливо свідчать про наявність в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення, пояснення особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Щербак С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту вказаної постанови вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавав та пояснював, що 21 грудня 2022 року близько 20 години на прохання ОСОБА_2 повіз його в с. Річки. На блокпосту, розташованому на в`їзді в с. Річки зі сторони с. Яструбене, їх зупинили військовослужбовці територіальної оборони для перевірки документів. На вимогу останніх надав для перевірки паспорт громадянина України та посвідчення водія. Оскільки пасажир їхав без документів та в стані алкогольного сп`яніння, військові направили на них зброю та заборонили виходити з машини до приїзду працівників поліції. Замерзнувши, а також внаслідок отриманого стресу, вони, з дозволу працівників тероборони, розпили пляшку горілки ємкістю 0,5 л. Через деякий час під`їхали поліцейські та почали складати протокол за те, що він, нібито, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. З висновками працівників поліції він не погодився, намагався їм пояснити, що випив вже після того як його зупинили, однак, останні не прийняли це до уваги. Один з поліцейських його вдарив і він бачив, що його знайомого, також, вдарив військовий. Зі скаргами на протиправні дії працівників поліції та військовослужбовців територіальної оборони до уповноважених органів не звертався. З працівниками поліції ні про що не домовлявся, а хотів лише ближче познайомитися з поліцейським, яка складала протокол, так як вона йому сподобалася.

Захисник Щербак С.В. в судовому засіданні просила закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , з посиланням на те, що працівники поліції зафіксували лише факт перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння на блокпосту, проте, докази керування ним транспортним засобом у такому стані, в матеріалах справи відсутні, а дії ОСОБА_1 необхідно було кваліфікувати за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в суді було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який був разом з ОСОБА_1 в автомобілі, та який пояснював, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а випив майже пляшку горілки після того, як був зупинений військовослужбовцями на блокпосту.

Також, в суді була допитана і свідок ОСОБА_3 , працівник поліції, яка складала відносно ОСОБА_1 протокол, та яка зазначила, що 21 грудня 2022 року близько 22 години від працівників блокпосту с. Річки надійшло повідомлення про зупинку автомобіля, водій якого перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце події за 15-20 хвилин після надходження вказаного повідомлення, за кермом автомобіля ВАЗ 21063 нею було виявлено водія з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці та нестійка хода. Поряд з водієм на пасажирському сидінні сидів чоловік, який розпивав спиртні напої. Військовослужбовці територіальної оборони повідомили, що на момент зупинки транспортного засобу, водій автомобіля перебував у стані алкогольного сп`яніння. Було встановлено особу водія ним виявився ОСОБА_1 , якому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер». Спочатку від проходження такого огляду він відмовився, але в подальшому надав свою згоду та результат огляду не оспорював. Під час складання протоколу ОСОБА_1 надавав суперечливі пояснення: то підтверджував факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то заперечував ці обставини та намагався переконати в тому, що спиртні напої вживав після того як був зупинений працівниками блокпосту. Водночас, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та чоловік, який їхав разом з ним в автомобілі намагалися «домовитися» про те, щоб вона не складала протокол про адміністративне правопорушення.

Оцінивши такі пояснення захисника Щербак С.В., Шаповала С.В., свідка ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, було встановлено суддею з врахуванням зібраних у справі та ретельно досліджених доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №315707 від 21 грудня 2022 року, результату тестування, проведеного за допомогою приладу «Драгер 6820» від 21 грудня 2022 року №77, відповідно дот якого у ОСОБА_1 виявлена позитивна проба алкоголю - 2.77 проміле, письмових пояснень військовослужбовців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які зазначали, що під час несення служби на блокпосту в с. Річки, в напрямку с. Яструбене ними був зупинений автомобіль ВАЗ 21063 під керуванням ОСОБА_1 , який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, після чого було викликано працівників поліції, рапорту помічника чергового ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, в якому зазначено, що 21 грудня 2022 року о 20 год. 55 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що на блокпосту в с. Річки зупинений автомобіль ВАЗ 2106, д. н. з. НОМЕР_1 , водій якого перебуває в стані алкогольного сп`яніння та долученого до протоколу працівниками поліції відеозапису.

При цьому, до показань свідка ОСОБА_2 суддя вірно віднісся критично, з чим погоджується апеляційний суд, за наявності того, що він підтримує дружні стосунки з ОСОБА_1 і є зацікавленим в уникненні останнім адміністративної відповідальності, а позицію ОСОБА_1 та його захисника було розцінено як спосіб захисту, обраний, також, з зазначеною метою.

Крім того, саме відеозаписом, який було враховано як суддею суду першої інстанції, так і проглянуто, в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, в повному обсязі спростовуються доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а вжив спиртне після того, як його зупинили військовослужбовці на посту.

Так, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що вони їхали за викликом, який надійшов на службу «102» з блокпосту, що розташований за відповідною адресою у с. Річки Білопільського району з приводу того, що військо службовцями було зупинено автомобіль, водій якого перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли працівники приїхали за вказаним викликом, то виявили автомобіль, в якому перебувало 2 чоловіки один сидів за кермом, а інший, поруч на пасажирському сидінні. Обидві особи перебували, за зовнішніми ознаками, у стані сильного алкогольного сп`яніння, а пасажир тримав у руці пляшку з спиртними напоями. Працівник поліції встановили особу водія, ним виявився ОСОБА_1 , який не заперечував, що керував автомобілем після вжиття спиртного, оскільки його попросив знайомий, який перебував поруч, відвезти у с. Річки. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» від чого він спочатку відмовився, а потім погодився, результат був позитивний 2.77 проміле, який останній не оспорював і не зазначав про те, що бажає проїхати для проходження огляду у лікарню. Працівники поліції, з врахуванням такого результату повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому, ОСОБА_1 почав говорити про те, що у стані сп`яніння не керував, а випив з переляку, після того, як його зупинили озброєні військові, однак, намагався домовитись з працівниками поліції про те, щоб вони не складали відносно нього протокол.

Що стосується доводів апелянта про те, що не працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , а це зробили військові Тероборони, які без спеціального приладу, а лише візуально визначили, що останній перебуває у стані сп`яніння, то вони не спростовують правильність висновків судді, зазначених в оскаржуваній постанові, оскільки сам ОСОБА_1 не заперечував, що перебував за кермом автомобіля після вжиття спиртного, що вбачається з вищезазначеного відеозапису і лише після того, як йому було повідомлено про складання відносно нього протоколу, почав зазначати, що вжив спиртне після його зупинки, що жодним доком не підтверджується.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що військовослужбовці жодним чином не вчинили будь-яких порушень, оскільки перебуваючи на блокпосту в умовах «військового стану», з метою перевірки осіб, які через нього пересуваються та їх документів, виявивши, що водій керує автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, правомірно викликали працівників поліції, які повноважні з`ясувати певні обставини та скласти, за наявності на те підстав, відповідні матеріали, що і було, в даному випадку, зроблено, відповідно до діючого законодавства.

Що стосується доводів апелянта про те, що суддя не оцінив показання ОСОБА_1 про те, що поліцейський завдав йому тілесних ушкоджень, вдаривши його у живіт, то вони не заслуговують на увагу, оскільки у зазначеній постанові знайшло своє відображення те, що хоча останній про це і повідомляв, однак, скаргами на протиправні дії працівників поліції та військовослужбовців територіальної оборони до уповноважених органів не звертався.

При цьому, посилання апелянта на те, що до матеріалів справи працівником поліції, яка складала протокол відносно ОСОБА_1 було вкладено заяву, яка написана нею самою від імені ОСОБА_1 про те, що він просить розглянути справу без його участі та свою вину визнає, хоча відеозаписом підтверджується неодноразове його повідомлення, що під час керування транспортним засобом він був тверезим, тобто, вину не визнавав, то вони є безпідставними, за наявності того, що дана справа була розглянута суддею за особистої участі останнього, з врахуванням як його пояснень щодо обставин, зазначених у протоколі, так і заперечень своєї вини, що також знайшло своє відображення в оскаржуваній постанові.

Таким чином, під час апеляційного перегляду даної справи не було здобуто доказів на підтвердження доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а випив після того, як був зупинений військовослужбовцями на блокпосту, і підстав для висновку, що суддею суду першої інстанції вина останнього, відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доведена не була, в апеляційного суду відсутні.

Всупереч доводів апелянта, вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута повно, всебічно об`єктивно і будь-яких порушень при цьому апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 06 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Щербак С.В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.