Дата документу 03.02.2023Справа № 554/973/23
Провадження № 3/554/1035/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 лютого 2023 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючої в Полтавській центральній районній клінічній лікарні, РНОКПП та інші відомості щодо особи ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 787421 від 25 січня 2023 року (далі - Протокол), складеного ДОП СДОП ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, 29 грудня 2022 року, близько 11 години, ОСОБА_1 в м. Полтава по вул. Героїв АТО, 6 нецензурно виражалася та образливо чіплялася до ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Ініціатором складення протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173 КУпАП, відповідно до якої передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян .

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

В судове засідання правопорушниця не викликалася, оскільки процедуру притягнення її до відповідальності ініціатором складення протоколу вчинено з порушенням встановлених законом вимог.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 280 КУпАП, зокрема, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши Протокол та матеріали додані до нього, суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення та необхідності закриття справи, виходячи з такого.

Ініціатором складення протоколу грубо порушено вимоги ст. ст. 254 і 256 КУпАП, що свідчить про порушення як самої процедури притягнення порушниці до адміністративної відповідальності, так і прав ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, гарантованих як Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, так і Конституцією України.

Зокрема, Протокол щодо ОСОБА_1 був складений лише 25 січня 2023 року, в той час як правопорушення, що їй інкримінується, було вчинено 29 грудня 2022 року, тобто в порушення вимог ст. 254 КУпАП, що є неприпустимим.

Диспозицією ст. 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Зокрема, це нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та інші.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

До інших проявів дрібного хуліганства необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яким є згідно ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22 вересня 2005 pоку № 2899-IV частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема, під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

З огляду на викладене, суд констатує про те, що суть викладеного в Протоколі ініціатором його складення змісту правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, так як в ньому не викладено наведених обов`язкових складових елементів складу цього правопорушення, що порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вини ОСОБА_1 ініціатором складення протоколу до суду надано Протокол (а. с. 1), рапорт (а. с. 2 - 3), протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а. с. 4), пояснення ОСОБА_2 (а. с. 5).

Оцінюючи наведені докази, суд зазначає, що ні жоден з них окремо, ні всі вони в своїй сукупності не лише не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, а, навпаки, спростовують існування, як самої події правопорушення, так і його ознак в діянні останньої.

Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_2 заявив, що 29 грудня 2022 року, близько 10 год 35 хв, у спільному дворі, що по АДРЕСА_2 його сусідка з кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_1 вдарила ногою по металевому листу останнього, чим зігнула його.

В своїх поясненнях під час складення Протоколу, які були досліджені в суді, ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 з лайкою та погрозами вела себе неадекватно та погнула металевий лист, ударивши його ногою.

Зі змісту Протоколу слідує, що додатком до нього є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на окремому аркуші, однак, матеріали справи, надані до суду, таких не містять.

Так, згідно наявних в матеріалах справи доказів ОСОБА_1 вдарила ногою по належному ОСОБА_3 металевому листу та зігнула його, чим фактично спричинила пошкодження майна останнього. Суд констатує про те, що наведене діяння не підпадає під ознаки, якими характеризується поняття «дрібного хуліганства».

Відтак, жодного доказу того, що ОСОБА_1 вчинила дрібне хуліганство суду не надано, а зміст самого правопорушення, викладений в Протоколі не може бути належним доказом його вчинення особою. Будь-яких письмових пояснень можливих свідків вчинення останньою інкримінованого їй правопорушення, інших об`єктивних, належних і допустимих доказів, які б вказували на посягання останньою на громадський порядок та спокій громадян, при зазначених у Протоколі обставинах матеріали справи не містять, що позбавляє суд можливості як відтворити дійсні обставини події правопорушення, так і встановити наявність його складу в діяннях порушниці.

Таким чином, суд зазначає, що обставини поведінки ОСОБА_1 , які були встановлені судом на підставі наданих доказів, не свідчать про хуліганський мотив її дій, тобто що вони були вчинені саме з мотивів неповаги до громадського порядку і спокою громадян, при скупченні людей, не свідчать також про прагнення останньої демонстративно показати зневагу до існуючих в суспільстві правил поведінки, а також про те, що вони були безпричинними та порушували громадський порядок і спокій громадян, що свідчить про відсутність в її діях субєктивної сторони складу інкримінованого правопорушення.

Крім того, Протокол та додані до нього матеріали не містять відомостей і про те, що місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_1 діяння є саме громадське місце, у зв`язку з чим, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що дії порушниці не утворюють об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

З огляду на наведене, суд констатує, що у Протоколі не розкрито змісту порушення громадського порядку, а суть порушення інкримінованого ОСОБА_1 вказано не конкретно, без зазначення обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що є неприпустимим, оскільки відповідальність повинна наступати за конкретно вчинене діяння, що слідує зі змісту ч. 1 ст. 9 КУпАП, якою визначено поняття адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини порушника у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП.

На підставі наведеного, суд констатує про те, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинила дрібне хуліганство до Протоколу не додано і в ньому не наведено, тобто не розкрита як суб`єктивна, так і об`єктивна сторони складу адміністративного правопорушення, вчинення якого їй інкримінується, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про їх відсутність, а відтак, про відсутність в її діях складу інкримінованого правопорушення та самої події правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

У рішеннях ЄСПЛ у справах Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року та Карелін проти Росії від 20 вересня 2016 року наголошується, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки в такому випадку обвинувачення буде підтримуватися самим судом, що матиме наслідком порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку притягнення особи до відповідальності має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ст. 173 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО