ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2023 Справа №607/18494/22

Провадження № 3/607/8598/2022

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого оператором станків ПК ТОВ «Ремпобут техніка», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №097437, 11 листопада 2022 року о 10 год. 30 хв. на автодорозі М-30 «Стрий Умань Дніпро Ізварине» 158 км с. Смиківці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volvo CХ 60 н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив сигнальним диском з червоним світлоповертачем, вказуючи на цей автомобіль, та подальше місце його зупинки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.4, 8.9 (а) ПДР.

Захисник адвокат Пасічник А.З. в судовому засіданні заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та просив провадження в цій справі закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП не з`явився, однак про розгляд справи повідомлявся належним чином. Враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглядати справу у його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 , адміністративна відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно п. 8.9 (а) ПДР, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки.

В якості доказів, на підтвердження вини ОСОБА_1 , до протоколу серії ААД №097437 долучено:

- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6275565 від 12 грудня 2022 року, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу;

- диск із відеозаписом, при перегляді якого встановлено, що на ньому відсутня будь-яка інформація, що має значення у даній справі;

- рапорт інспектора взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Маличок Р. від 12 грудня 2022 року, згідно якого 12 грудня 2022 року було виявлено ОСОБА_1 , який знаходився за адресою: м. Тернопіль, вул. Вишнівецького, 7/121. Даний громадянин 11 листопада 2022 року порушив ПДР, о 10.30 год. керував автомобілем Volvo XC 60 д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі М-30 «Стрий Умань Дніпро Ізварине» 158 км с. Смиківці рухався із швидкістю 91 км/год. при дозволеній 50 км/год. Водій даного транспортного засобу не виконав вимогу поліцейського про зупинку автомобіля, яку поліцейський здійснив сигнальним диском з червоним світлоповертачем, вказуючи на цей транспортний засіб та подальше місце його зупинки, чим порушив п.2.4; 8.9 (а) ПДР і поїхав у невідомому напрямку.

Однак, об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив зазначене у протоколі правопорушення, матеріали справи не містять, а рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи.

Інших доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_1 ПДР, яке полягало у невиконанні вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 122, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. В. Делікатна