Справа №574/225/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції -
Номер провадження 23-з/816/8/23 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши подання в. о. голови Буринського районного суду Сумської області щодо направлення заяви судді ГУКА Т. Р. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 574/225/23 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на розгляд іншого суду,

установив:

08.03.2023 до Сумського апеляційного суду надійшло подання в. о. голови Буринського районного суду Сумської області щодо направлення заяви судді Гука Т. Р. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 574/225/23 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на розгляд іншого суду в межах юрисдикції Сумського апеляційного суду.

Вказане подання вмотивоване тим, що 02.03.2023 судді Буринського районного суду Сумської області, у результаті автоматизованого розподілу надійшла для розгляду справа № 574/225/23 (провадження № 3/574/220/2023) відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. 02.03.2023 суддя Гук Т. Р. заявив самовідвід, однак за результатами проведення автоматизованого розподілу призначення судді для розгляду цієї заяви не відбулося через відсутність потрібної кількості суддів.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи подання, апеляційний суд вважає, що подання в. о. голови суду підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП не містять положень щодо підстав і порядку передачі провадження на розгляд іншого суду (зміну територіальної підсудності).

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного в. о. голови суду питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при визначенні підсудності справи про адміністративне правопорушення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Нормами, про які йдеться мова у КПК є: ст. 7, 21, які визначають, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону; ст. 34, згідно якої провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується судом апеляційної інстанції за поданням місцевого суду.

Таким чином, самовідвід судді у справі про адміністративне правопорушення має розглядатися іншим суддею цього місцевого суду, а у разі неможливості - заява про самовідвід має бути розглянута суддею іншого місцевого суду у межах територіальної юрисдикції апеляційного суду.

Оскільки в Буринському районному суді Сумської області неможливо утворити склад суду для розгляду заяви судді Гука Т. Р. про самовідвід, то цю заяву разом з доданими матеріалами необхідно направити до іншого суду.

Керуючись ст. 2, 276 КУпАП,

постановив:

Подання в. о. голови Буринського районного суду Сумської області ГУКА Т. Р. задовольнити.

Матеріали заяви судді ГУКА Т. Р. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 574/225/23 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП направити на розгляд до Путивльського районного суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов