БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2581/22 Провадження № 3/497/21/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2023 року суддя Болградського районного суду Одеської області Висоцький Сергій Олександрович , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, працюючого водієм у ТОВ «Енерготехнології-Ізмаїл», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 07.03.2018 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2022 року інспектором СРПП Болградського РВП складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 13.12.2022 року о 22:37 годині, 22 км а/д Т-1631 Ізмаїл-Болград, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження обстеження на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотестер «Драгер» або в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на відео носій відповідно до ст.266 КУпАП, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що встановлена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 Дрангой Д.О. надав письмові пояснення по справі, в яких вказує, що ОСОБА_1 свою провину у вчиненні вказаного правопорушення не визнає, та зазначає, що 13.12.2022 року близько о 22:30 годині, він їхав з міста Болград до міста Ізмаїл до свого житла, керуючи автомобілем ВАЗ-2101 та був зупинений працівниками патрульної поліції на путі слідування. В цей день він вживав за ужином 200 грамів пива, що на його погляд не перевищує допустиму норму вживання алкоголю в розмірі 0.2 проміле, про що повідомив патрульного поліцейського. Після його зупинки працівниками поліції він вийшов з автомобілю та висунув працівникові поліції законне прохання пояснити причину зупинки, однак поліцейський відмовився пояснювати та сказав, що не повинен цього робити, оскільки в країні відбувається війна. Також захисник зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним докази вини особи, наявний у справі відеозапис є недопустимим доказом, оскільки зроблений за допомогою невідомого пристрою камери особистого мобільного телефону, а не відео реєстратора, в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд, з посиланням на ст. 19, 62 Конституції України, справа про адміністративне правопорушення має бути закрита на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Дрангой Д.О. підтвердили викладене в письмових поясненнях, звернули увагу на те, що на вимогу поліцейських ОСОБА_1 пройшов опосвідчення на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», який показав результат 0,16 проміле, що є допустимим, але поліцейські це не зафіксували, розібрали прилад й потім вимагали ще раз його продути та поїхати до Болградської ЦРЛ на опосвідчення.

Також ОСОБА_1 пояснив, що був розгублений, вперше потрапив в таку ситуацію, поліцейські здійснювали тиск на нього й він сам не розуміє, чого під відеозапис відмовився від проходження опосвідчення на стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що працює водієм в ТОВ «Енерготехнології-Ізмаїл» й позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до його звільнення з роботи.

Розглянувши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положення ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №128413 від 13.12.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження обстеження на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотестер «Драгер» або в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на відео носій відповідно до ст.266 КУпАП, чим порушив п. 2.5 ПДР. Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто зазначені пояснення, що випив пива алкогольного, з протоколом згоден, не знає чи прийде в суд.

Також у протоколі містить відмітка, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування та автомобіль було передано гр. ОСОБА_2 .

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Лише у випадку незгоди водія на сам факт застосування спеціального технічного засобу або незгоди з його результатами, у поліцейського виникає обов`язок у двогодинний строк доставити водія до закладу охорони здоров`я для огляду.

При цьому, закон оперує правовими категоріями «відмова від огляду» та «незгода (на застосування спеціального технічного засобу або з його результатами)», які є різними видами вольових актів та тягнуть різні правові наслідки.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З наявного у справі двд-диску з відеозаписом вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ та був зупинений працівниками поліції, підтвердив факт вживання пива, керування автомобілем 13.12.2022 року та відмовився пройти обстеження на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотестер «Драгер» або в медичному закладі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З цього приводу, слід звернути увагу на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП - встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані». Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Тому суд робить висновок про відсутність підстав для автоматичного відхиляння доказів, які зафіксовані за допомогою обладнання, не передбаченого нормативно-правовими актами, в тому числі Наказами ДПП НП України №100 від 03.02.2016, №14/1 від 24.11.2015 року, Наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026. Суд надає оцінку всім дослідженим у справі доказам вцілому та в їх взаємозв`язку.

У даній справі жоден з досліджених доказів не містить даних, що водій висловлював саме незгоду на застосування спеціального технічного засобу, що потягло б за собою обов`язок поліцейського доставити водія до закладу охорони здоров`я для огляду. Всі досліджені докази вказують, що водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому на місці зупинки та в медичному закладі.

За таких обставин, складення працівником поліції письмового направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було недоцільним, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння взагалі, а не під час прямування у заклад або у його приміщенні.

Таким чином, у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а посилання водія та його захисника на порушення такого порядку є безпідставними.

Також відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 проходив огляд за допомогою алкотестера «Драгер», який показав результат 0,16 проміле.

Згідно п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Окрім цього, суд вважає безпідставними твердження ОСОБА_1 та його представника про те, що оскільки поліцейськими було зупинено транспортний засіб без достатніх підстав, ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати всі наступні вимоги поліцейських (в тому числі й щодо опосвідчення на стан алкогольного сп`яніння) так як зазначене не обґрунтовано норми законодавства.

Твердження ОСОБА_1 про нероз`яснення поліцейськими йому прав та обов`язків як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, спростовуються підписом ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідній графі.

Відтак, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З урахуванням викладеного, а також з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, приймаючи до уваги ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність та інші вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.

Суд зазначає, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладання штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто, закон не надає можливості суду не призначити стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536.80 гривень.

Керуючись ст.ст. 9-11, 27, 30, 33-35, 40-1, 130, 221, 283-285, 317-1 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000.00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 536.80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом .

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя С.О.Висоцький