Провадження №3/760/70/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Педенко А. М. розглянувши матеріали, що надійшли з Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2022 р. о 22:07 год. гр. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , а саме - штовхав потерпілу, чим завдав шкоду фізичному здоров`ю, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Вказав, що 15.09.2022 р. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , посварився із дружиною, так як був трохи випивший. Поліцію викликали сусіди, через голосну музику, яка лунала із квартири. По приїзду працівники поліції на місці склали протокол за ст. 185 КУпАП та написали пояснення за ОСОБА_2 , які вона лише підписала. На місці одразу протокол не склали, а наступного дня керівництвом поліції було прийнято рішення про складання протоколу за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вважає, що складена ситуація є непорозумінням, а конфлікт не є домашнім насильством.

Враховуючи обставини, що наразі вони із ОСОБА_2 примирились та конфлікт вичерпано, просив провадження закрити на підставі відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 15.09.2022 р. між нею та ОСОБА_1 стався конфлікт та вона викликала поліцію для того, щоб вгамувати співмешканця. Надані нею пояснення не пам`ятає, так як була в шоковому стані. Вказує, що працівник поліції, який приймав пояснення не примушував останню до їх підписання. Просила провадження закрити, так як наразі примирились.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 15.09.2022 р. передали черговий виклик по лінії «102» щодо того, що стався конфлікт із чоловіком, який є працівником поліції. Приїхавши на виклик за адресою: АДРЕСА_1 , їх зустріла ОСОБА_2 , яка їм повідомила, що приїхавши після відпочинку додому між нею і ОСОБА_1 стався конфлікт під час якого останній її штовхнув. Сказала, що претензій до співмешканця не має, однак хоче забрати особисті речі та поїхати із квартири. ОСОБА_1 під час їх приїзду нічого не казав. Після чого приїхали працівники моніторингової служби та відібрали пояснення у ОСОБА_2 .

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали адміністративного провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст. 1 Закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно зі ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2023 року серія ГП №530812, 15 вересня 2023 року о 22 год. 07 хв. гр. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї фізичного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , а саме - штовхав потерпілу, чим завдав шкоду фізичному здоров`ю, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-3 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Крім того, такий протокол складено уповноваженою особою у відповідності до положень статті 255 КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищезазначеного, виходячи з доказів, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення знайшла своє повне підтвердження згідно досліджених письмових доказів по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 .

Аналізуючи наявні докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення насильства в сім`ї.

Однак, згідно ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Встановлено, що правопорушення було вчинено 15.09.2023 р., тобто на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП закінчились, тому суддя приходить до висновку про закриття провадження в справі згідно п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 9, 38, 173-2 ч. 1, 247 п. 7, 251 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з моменту винесення.

Суддя: А. М. Педенко