Постанова

Іменем України

21 березня 2023 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Бібік О.В., за участю секретаря Сосницької К.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Гетьман О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції № 2 Чугуївського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 035304 від 30.10.2022, складеного інспектором СРПП відділу поліції № 2 Чугуївського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області Мінаєвим Д.С., ОСОБА_1 ставиться в вину вчинення адміністративного правопорушення за наступних обставин:

30.10.2022, о 20 год 23 хв, по автодорозі Харків - Зміїв - Балаклія Р-78 25 км, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тримтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 30.10.2022 він разом з ОСОБА_2 їхав на автомобілі ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якості пасажира та знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Коли на в`їзді у м. Зміїв проїхали блокпост, автомобіль зламався, тому вони з`їхали на узбіччя, ОСОБА_2 пішов за допомогою, а до нього підійшли працівники поліції, попросили пред`явити посвідчення водія, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він пояснив, що дійсно, вживав спиртні напої, однак, за кермом не знаходився. Після чого працівники поліції склали на нього протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 30.10.2022 керував автомобілем ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В якості пасажира в автомобілі знаходився ОСОБА_1 . На в`їзді у м. Зміїв за блокпостом автомобіль зламався. Він залишив автомобіль на узбіччі під наглядом ОСОБА_1 , а сам пішов у село за допомогою. Пізніше йому сатло відомо, що на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Допитана у судоовму засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що 30.10.2022 їх зупинили на блокпосту та попросили бути присутніми при фіксуванні факту відмови ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння. За її спостереженнями ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що він не заперечував. Як зупиняли ОСОБА_1 вона не бачила, як не бачила і самого факту керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Потім підписала написані працівником поліції пояснення, їх не читала так як було темно та вони з чоловіком поспішали.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні надав аналогічні пояснення. Акцентував увагу на тому, що через постійні службові відрядження за кордон не може бути свідком.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , допитавши свідків, ознайомившись з матеріалами дійшов наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 18 ЗУ « Про дорожній рух» п асажир, тобто особа, яка користується транспортним засобом, але не причетна до керування ним, зобов`язаний: під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського знаходитися на своєму місці до відповідного розпорядження або вимоги поліцейського; на вимогу поліцейського вийти з транспортного засобу.

В суду немає доказів на спростування поза розумним сумнівом тієї обставини, що 30.10.2022 о 20 год. 23 хв. на автодорозі «Харків-Зміїв-Балаклія» Р-78, 25 км. автомобілем ВАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_2 керував ОСОБА_2 .

Так як, відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, містить два файли, на яких при відтворенні немає інформації про те, що 30.10.2022 о 20 год. 23 хв. на автодорозі «Харків-Зміїв-Балаклія» Р-78, 25 км. автомобілем ВАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_2 керував ОСОБА_1 , та не відтворює фактичними даними диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП. Поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні спростовано обставини, зазначені у їх письмових поясненнях, викладених на а. с. 4-5.

Зокрема, свідки зазначили, що вони не бачили, щоб працівниками поліції було зупинено на автодорозі «Харків-Зміїв-Балаклія» Р-78, 25 км. автомобіль ВАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Не бачили, щоб працівником поліції пропонувався огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», бачили весь час в руках працівника поліції мобільний телефон.

Пояснень вони власноручно не писали в темну пору доби підписали їх, не читаючи.

Свідок ОСОБА_4 пояснював, що він часто їздить у відрядження за кордон і не може бути свідком з об`єктивних причин, на що працівник поліції йому пояснив, що це необхідна формальність. Після чого вони з дружиною підписали уже готовий текст пояснень, не вникаючи в його зміст.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КУпАП. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в адміністративному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину» залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість. Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого. Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача. Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також враховуючи відсутність в матеріалах адміністративної справи беззаперечних належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КупАП. Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, необхідно закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у відповідності до положень п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено о 13 год 00 хв 21.03.2023.

Суддя: