Єдиний унікальний номер 142/359/22
Номер провадження № 3/142/5/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2023 року смт. Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Нестерук В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , згідно протоколу та зі слів працюючого ескаваторщиком на ДП "Піщанський кар`єр",

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2022 року на адресу Піщанського районного суду Вінницької області від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312965 від 26 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з додатками.

Відповідно до вказаного протоколу, 26 серпня 2022 року, об 11 годині 20 хвилин в с. Трибусівка по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував автомобілем « ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження в законному порядку освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6810» та в Піщанській районній лікарні категорично відмовився, повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.5, Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 17 лютого 2023 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився. Відповідно до клопотання захисника Гоштинар Ю.П. проходить службу у Збройних Силах України. В попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення не визнав. Пояснив суду, що він вже позбавлений судом права керування за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому з того часу за кермо не сідає. Стверджував, що в той день, коли було складено протокол, автомобілем керував його син, а він був вдома. Син подзвонив йому і сказав, що його зупинили поліцейські за 300 метрів від дому. Він вийшов побачив машину сина та поліцейську. Працівники поліції почали його запитувати де він був напередодні, чи знає, що сталося, сказали, що викрали від трактора запчастини, фотографували його автомобіль, колеса, багажник, взяли в нього телефон, переглядали його зміст.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Дунаєв І.Б. в судове засідання не з`явився, проте від нього на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить суд проводити розгляд справи у його відсутності та у відсутності ОСОБА_1 , а також не наполягає на допиті свідка ОСОБА_2 працівника поліції, який склав протокол, посилаючись на те, що у сторони захисту відсутня технічна можливість брати участь в судовому засіданні, ОСОБА_1 проходить службу у Збройних Силах України, а заявлений свідок в судові засідання не з`являється. Також зазначив, що підтримує раніше подане на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі та просить суд його задовольнити.

Відповідно до клопотання про закриття провадження захисник ОСОБА_1 адвокат Дунаєв І.Б. просив суд закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки вважає, що протокол відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки виклад у ньому фактичних обставин справи не узгоджується із диспозицією ч. 2 ст. 130 КУпАП. Зокрема, захисник зазначає, що в ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння. З протоколу ж слідує, що ОСОБА_1 керував трансортним засобом у стані сп`яніння, що не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, захисник вказує, що автор протоколу не зазначив який пункт Правил дорожнього руху порушив ОСОБА_1 , що є обов`язковим, оскільки стаття КУпАП, за якою протокол направлявся до суду, є бланкетною, тобто вимагає зазначення який саме пункт Правил дорожнього руху порушила особа. Серед ознак такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи. Проте у протоколі про адміністративне правопорушення не вказане посилання на конкретну норму закону, тобто пункт та підпункт Правил дорожнього руху, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності. З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та достатнім доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, в екземплярі протоколу про адміністративне правопорушення, переданому працівниками поліції до суду, даний пункт Правил дорожнього руху зазначено, що свідчить про те, що до протоколу вносились зміни вже після його складання. Посилаючись на п.п. 2.2. Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», відповідно до якого в протоколі про адміністративне правопорушення не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений, захисник вказує, що у випадку виявлених розбіжностей між протоколом наданим поліцейським та протоколом наданим особою, що притягується до адміністративної відповідальності такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст.254 КУпАП та порушенні законні права на захист. Окрім того, захисник зазначає, що до об`єктивної сторони складу поставленого за провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, входить керування особами транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння. Отже, серед іншого, до предмету доказування належить сам факт керування особою автомобілем, тобто здійснення нею активних дій з керування транспортним засобом, проте з доданого до адміністративного матеріалу CD-диску з відеозаписом така фіксація правопорушення здіснена не була, оскільки запис розпочато, коли до замкненого автомобіля ВАЗ 21099, де стояв ОСОБА_1 підійшов інспектор поліції та почав звинувачувати ОСОБА_1 . Тобто, інспектором до адміністративного матеріалу не додано доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення у виді керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, доданий до адміністративного матеріалу CD - диск з відеозаписом не містить фіксації правопорушення, час та дату відеозапису зазначено: 2021/01/04 02:44:55, що не відповідає даті складання протокола, а також відсутнє посилання на здійснення відеофіксації в самому протоколі, тобто в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, а також не вказано назву приладу, його серію та номер. Більше того, в наявних матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо приладу на який здійснювався даний запис. Відомості щодо відеоприладу на який поліцейський фіксував розмову з ОСОБА_1 відсутні. З урахуванням вищезазначеного, відеозапис на диску, який міститься в матеріалах справи є неналежним доказом. Захисник наголошує на тому, що відеофіксування правопорушення повинно відбуватися з моменту його виявлення і до його завершення. При цьому, переривати відеофіксування процесу розгляду справи не можна, оскільки це є підставою вважати відео та фото докази, як неналежними. Проте такий диск з відеозаписом не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу, оскільки, по-перше, він взагалі не містить відомостей щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом або відомостей про запинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а по-друге, про застосування відеозапису під час складання протоколу та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено ні в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312965 від 26.08.2022 року, ні в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому відповідний відеозапис не може бути прийнятий судом у якості допустимого доказу вчинення правопорушення. При вказаних не з' ясованих обставинах, відсутності доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, сам по собі наявний протокол про адміністративне правопорушення не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Захисник зазначає, що оскільки ОСОБА_1 пред`явлено неконкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, чим грубо порушено його законні права та інтереси, інспекторами внесено зміни до протоколу після його підписання ОСОБА_1 , орган, який порушив це адміністративне провадження допустив істотну неповноту та однобічність дослідження обставин та оформлення матеріалів справи, які не можуть бути усунуті при судовому розгляді справи, а також за відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, приходить до висновку, про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Згідно п.п. "а" п.2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В частині 2 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В частині 1 статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395.

В частині 1 Розділу 10 зазначеної Інструкції № 1395 передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 3 Розділу 10 вказаної Інструкції № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, зазначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні положення закріплені в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров"я України 09.11.2015 р. за №1452/735 України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858, що відповідає вимогам статті 266 КУпАП, яка встановлює, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В пункті 6 Розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачено, що У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 4, п. 5 Розділу 7 Інструкції 1395 поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчиненого повторно протягом року достатнім є фіксація в протоколі про адміністративне правопорушення ознак сп`яніння, дій, що свідчать про відмову особи від проходження огляду, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису, а також долучення до протоколу про адміністративне правопорушення довідки, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вказує про відмову останього від проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Алкотест-Драгер 6810», що пропонувалося йому у зв`язку із виявленими в нього та зафіксованими в акті ознаками сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, зазначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні положення закріплені в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров"я України 09.11.2015 р. за №1452/735 України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858, що відповідає вимогам статті 266 КУпАП.

З огляду на викладене, необхідно зазначити, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або незгода з його результатами є обов`язковими. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки алкогольного сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Форма вказаного направлення визначена в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та передбачає, що вказане направлення адресується відповідному закладу охорони здоров`я та є підставою для проведення огляду у відповідному закладі.

Долучення до протоколу відносно ОСОБА_1 такого направлення вказує на те, що останьому дійсно пропонувалося пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі НКП «Піщанська РЛ», від якого він теж відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312965 від 26 серпня 2022 року відносно ОСОБА_1 зафіксовано наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, що відповідає переліку ознак, які визначені в п. 3 та п. 4 Розділу 1 Інструкції № 1452/735 як такі, що є підставою для огляду.

При цьому суд зазначає, що ні під час складання протоколу, ні під час судового розгляду ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкоголю та наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, та дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичнму закладі, що підтверджується відповідними даними відеозапису, що долучений до матеріалів справи.

Крім того, відеозаписи, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та були переглянуті в судовому засіданні, а також долучений в якості доказу рапорт працівника поліції від 26 серпня 2022 року, свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», та був зупинений працівниками поліції з метою виявлення особи, яка пошкодила трактор за орієнтуванням, та у з`язку з виявленими в нього ознаками алкольного сп`яніння, на дану подію було викликано працівників патрульної поліції.

При цьому суд бере до уваги, що підписуючи протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312965 від 26 серпня 2022 року ОСОБА_1 підтвердив правильність даних внесених до протоколу та будь-яких заперечень щодо факту керування транспортним засобом не висловив, відеозаписом зафіксовано визнання ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом за годину до приїзду працівників патрульної поліції.

Пояснення ОСОБА_1 з приводу того, що автомобілем керував його син, а не він, суд вважає недостовірними та розцінює їх як намагання останнього ввести суд в оману з метою виправдання своїх дій, а тому позицію ОСОБА_1 та його захисника з приводу заперечення ними факту керування транспортним засобом суд розцінює як намагання уникнути відповідальності.

Щодо тверджень захисника з приводу неналежності та недопустимості в якості доказу відеозапису зазначаю наступне.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші, обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, і на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки.

Працівники патрульної поліції користуються нагрудними відеокамерами (відеореєстраторами), здійснюючи заходи превентивного характеру, визначені в ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію».

Дані відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, дослідженого судом підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» та від проходження огляду в медичному закладі, та підтверджує обставини складання протоколу, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом у підтвердження вини ОСОБА_1 оскільки він є об`єктивним і не залежить від суб`єктивного сприйняття певних обставин конкретною особою.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАПу протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 312965 від 26 серпня 2022 року відносно ОСОБА_1 , який надійшов до суду відповідає вказаним вимогам та містить вірну кваліфікацію дій останього.

Посилання захисника як на підставу визнання вказаного протоколу недопустим доказом внесення до нього додаткових записів після того, як він був підписаний ОСОБА_1 , зокрема зазначення пункту правил дорожнього руху, вказівка на повторність правопорушення, суд залишає поза увагою, оскільки зазначенні виправлення жодним чином не впливають на обставини вчинення адміністративного правопорушення, кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП та не спростовують факту керування ним автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, та не становлять порушення права на захист, оскільки при складанні протоколу дії ОСОБА_1 було вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП, про що ОСОБА_1 був ознайомлений та з чим погодився при його складанні, що підтвердив своїм підписом.

А тому, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в ньому чітко викладено суть правопорушення, яка відповідає диспозиції відповідної статті та вважає, що викладені в ньому відомості є достатніми для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того, до протоколу щодо ОСОБА_1 на підтвердження його вини долучено довідку видану Піщанським СПД № 1 ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, згідно якої у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на протязі поточного року у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП виявлено повторність від 11 вересня 2021 року, відповідно до постанови Піщанського районного суду Вінницької області від 30 грудня 2021 року ОСОБА_1 було позбавлено права керування терміном на один рік та додано відповідну копію постанови суду від 30 грудня 2021 року, яка набрала законної сили.

Також, згідно довідки виданої Піщанським СПД № 1 ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , видавалося водійське посвідчення НОМЕР_2 від 20 липня 2004 року.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, тобто у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчиненому повторно протягом року, повністю підтверджена під час судового розгляду наявними в справі та дослідженими судом доказами.

Відповідно ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, яка полягає в накладенні штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

У відповідності до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.1, 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Разом з тим, враховуючи, що до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не надано доказів належності йому на праві власності траснпортного засобу «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , суд не вбачає можливості застосування в даному випадку адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення відповідно до вимог санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 33 - 35, 130, 221, 252, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284, 285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 КУпАП пятнадцятиденний строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: