Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2023 року м. Рівне

Справа № 569/11466/22

Провадження 33/4815/85/23

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М.,

з участю ОСОБА_1 , адвоката Мазурка В`ячеслава Сергійовича,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Мазурка В`ячеслава Сергійовича на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погодившись з постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Мазурок В. С. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що в матеріалах справи немає жодних доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , а саме, що вона перебувала чи постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що в протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, наявність конкретних обставин, які б вказували на невиконання матір`ю ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_2 та не вказано від яких саме обов`язків вона ухиляється та в чому полягає протиправність її дій чи бездіяльності. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. Також вказує, що судом першої інстанції не було повідомлено ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи, а тому вона була позбавлена можливості надати свої пояснення щодо обставин справи. ОСОБА_1 не знала про наявність оскаржуваної постанови суду, про її існування дізналася випадково, після чого, лише 06.12.2022 року ознайомилася з матеріалами справи. З огляду на зазначене просить: поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

У відповідності до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справ про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова відносно ОСОБА_1 винесена - 18.08.2022 року, апеляційна скарга подана - 13.12.2022 року, тобто після закінчення строків на апеляційне оскарження. У справі відсутні відомості про направлення судом першої інстанції копії постанови суду ОСОБА_1 та відомості про отримання останньою її копії. На довідковому листі до справи міститься запис про те, що ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи 07.12.2022 року, що засвідчено її підписом.

Зазначене свідчить, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і його слід поновити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна

скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 225019 від 01.08.2022 року ОСОБА_1 цього дня о 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , неналежно виконує свої батьківські обов`язки, будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_3 2016 р.н., а саме, постійно зловживає спиртними напоями, чим порушила ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 від 01.08.2022 року, в якій вона вказує, що її дочка ОСОБА_1 на постійній основі зловживає спиртними напоями, маючи сина 6 років не доглядає за ним належним чином (а.с. 4).

В письмових поясненнях від 01.08.2022 року, ОСОБА_4 вказує, що її дочка ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями протягом чотирьох років, дитина недоглянута, голодна. Дитині необхідне лікування, а дочка не займається належним його доглядом, відправляє дитину до неї ( ОСОБА_4 ). Також вказує, що ОСОБА_1 не працює, матеріально не забезпечує дитину. Зазначає, що останній випадок був 20 липня, дитина за температурила, ОСОБА_4 2 дні його лікувала і завезла до матері ОСОБА_1 . Він пробув у неї неділю і в 28 липня знову дитина у ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 знаходиться у нетверезому стані і досі (а.с. 5).

Обов`язки батьків висвітлені в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Згідно з частиною 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей і тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 184 КУпАП).

Так, складом наведеного порушення є саме: незабезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх особою, яка повторно протягом року, вже після накладення на неї стягнення, вчинила протиправні дії за частиною 1 ст. 184 КУпАП.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенції ООН).

Заперечуючи висновки суду, викладені у оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 вказувала на те, що з матір"ю у неї конфлікт відносно квартири, у якій вона мешкає, мати ніколи не глядить онука ОСОБА_2 , а у своїх заявах просто наводить наклеп. Зазначає, що вона піклується про дитину, придає належну увагу навчанню дитини, забезпечує всім необхідним.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучила докази про неперебування її на обліку у нарколога, довідку, складену головою ОСББ "Європейський дім", в якій він засвідчив факт належного догляду ОСОБА_1 за своїм неповнолітнім синои ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції ухвалив оскаржувану постанову без повідомлення ОСОБА_1 та без належних доказів, які підтверджували б факт ухилення останньої від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина, тому прийшов до невірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Також суд не перевірив достовірність письмових пояснень ОСОБА_4 . Пояснення останньої не підтверджені жодним доказом .

Суть порушення, викладена у протоколі стосовно ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 184 КУпАП, та не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону даного правопорушення. Зокрема, не зазначено, в чому саме полягало ухилення останньої від виконання обов`язків щодо виховання дитини, не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та вимоги якого порушено.

Матеріали справи не містять судового рішення, яке набрало законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП.

Обгрунтовання апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому, враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати, ухвалити нову постанову про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Ухвалюючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції у винуватості ОСОБА_1 в ухиленні від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи.

Апеляційний суд розцінює доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 , як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення.

Обгрунтовання апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Мазурку В`ячеславу Сергійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Мазурка В`ячеслава Сергійовича залишити без задоволення.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2022 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Ковальчук Н. М.