П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2023 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №266926 від 24.12.2022 року, того ж дня о 15 год. 26 хв. в м. Вінниця, вул. Київська, 50А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру.

В судовому засіданні захисник Мицури В.В. подала клопотання про закриття провадження в справі, мотивуючи тим, що відео з назвою WhatsApp не може судом братись до уваги, тому що неможливо ідентифікувати його походження, не зрозуміло хто його зробив, о котрій годині та день, та відео є неповним. З відеозапису неможливо встановити факт керування транспортним засобом, відповідно відеозапис не є належним доказом у справі, адже на ньому не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Три фрагменти відеозаписів, які містяться в матеріалах справи є неповними, постійно обриваються, з їхнього змісту неможливо встановити всі обставини справи, які є вагомими для всебічного та об`єктивного розгляду даної справи, а саме таких як керування транспортним засобом, відмова від проходження огляду, роз`яснення наслідків відмови. Відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. З відеозаписів нагрудних камер не вбачається наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Заслухавши заперечення захисника Мицури Р.О., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнає.

Щодо відеозаписів, які містяться в матеріалах справи.

До матеріалів справи додано відео з назвою WhatsApp, яке суд не визнав доказом з огляду на таке.

Неможливо ідентифікувати походження відеозапису, яка особа та в який час його зробила.

Відеозапис є неповним і триває декілька хвилин, на ньому зафіксовано рух автомобіля до моменту зупинки, водія не видно.

З цього запису з назвою WhatsApp неможливо встановити факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Відеозапис WhatsApp не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Цей відеозапис є неналежним доказом у справі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією висловленою в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.02.2020 року у справі №524/1284/17 (адміністративне провадження №К/9901/15713/18), де зазначено, що постанова про притягнення до відповідальності за порушення ПДР має містити дані про технічний засіб, яким таке адмінправопорушення зафіксоване.

Відеозапис з нагрудних камер є неповним.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно із ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026 (надалі Інструкція №1026), зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він не є безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Відеозапис з нагрудної камери №472968 є неповним, містить два фрагменти тривалістю по декілька хвилин. При цьому один фрагмент триває з 16:10 до 16:16 год., інший фрагмент з 16:38 год. до 16:42 год., відповідно тривалість першого фрагменту 6 хвилин, іншого 4 хвилини. Інтервал відсутності відеофіксації між наявними відеозаписами становить 22 хвилини. Відсутня фіксація, починаючи з моменту зупинки автомобіля, яка згідно з даними протоколу відбулась о 15 год 26 хв., до моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення о 16 год. 10 хв., відповідно відсутній відеозапис тривалістю 44 хвилини.

Відеозапис з нагрудної камери 472965 теж є неповним, містить два фрагменти тривалістю по декілька хвилин. При цьому один фрагмент триває з 15 год. 54 хв. до 16 год. 03 хв., інший фрагмент з 16 год. 10 хв. до 16 год. 17 хв., інший фрагмент з 16 год. 36 хв. до 16 год. 40 хв., відповідно тривалість першого фрагменту 9 хвилин, другого 7 хвилин, третього 4 хвилини. Інтервал відсутності відеофіксації між наявними відеозаписами становить між першим та другим відео 7 хв, між другим та третім відео 19 хв. Також відсутня фіксація, починаючи з моменту зупинки, яка згідно з даними протоколу відбулась о 15 год. 26 хв. до моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення о 16:10 год., відповідно відсутній відеозапис тривалістю 44 хвилини.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення «24.12.2022 року о 15 год. 26 хв. в м. Вінниця, вул. Київська, 50А водій ОСОБА_1 керував ТЗ». Але з відеозаписів нагрудних камер вбачається, що фіксація розпочалась о 15 год. 54 хв., тобто через 28 хвилин після моменту зупинки, зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення такий було складено о 16 год. 15 хв, в той же час цей факт спростовується відеозаписом, зі змісту яких о 16 год. 15 хв. протокол складено не було.

Відеозапис з нагрудних камер не є безперервним, і не є повним, відтак суд не вважає його належним та допустимим доказом в справі.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 в справі № 216/5226/16-а.

На переконання суду, відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови суду має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив про те, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Знаходження особи біля або в транспортному засобі, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Жодні належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в матеріалах справи відсутні.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом лише після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу або в ньому, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Згідно із ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вищевикладене, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Керуючись положеннями ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 8 вищезгаданого Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (надалі Порядок) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з п. 6 Розділу ІХ Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Для належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та фіксації його вчинення, поліцейський зобов`язаний діяти відповідно до вищевказаного Порядку та Інструкцій.

В разі виявлення ознак, які дають підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння поліцейським може бути забезпечено направлення та доставку такої особи в найближчий заклад охорони здоров`я, в якому надано право такого огляду, з метою встановлення достовірності факту перебування особи в стані сп`яніння.

У разі відмови особи від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський обов`язково в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до частин 4-6 статті 266 КУпАП про адміністративні правопорушення огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності двох свідків, чим було допущено порушення вимог Інструкції та Порядку.

Відповідно до Інструкції та Порядку оглядові підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 1.3. Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» є : а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів;

в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного сп`яніння відповідно до пункту 1.4. Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» є : а) наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); б) звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; в) сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; г) почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду таким доказом є технічні засоби відеозапису.

З відеозаписів бодікамер з`ясовано, що в ОСОБА_1 відсутні ознаки сп`яніння, про які зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення, неприродна блідість обличчя та тремтіння пальців рук.

Відеозаписом спростовується наявність у ОСОБА_1 надуманих ознак наркотичного сп`яніння і навпаки поведінка ОСОБА_1 є адекватною відповідно до обстановки, спокійною та виваженою, на запитання відповідав послідовно та зрозуміло. Процедуру виявлення такої ознаки як звужені чи дуже розширення зіниці, які не реагують на світло, поліцейський не проводив.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 1 ст. 130 КУпАП, п. 1 ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя