Справа № 758/8843/22 Головуючий в суді І інстанції Павленко О.О.
Провадження № 33/824/1179/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Мельника Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Носова М.Ю., подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та справу закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що у ніч з 16.09.2022 року на 17.09.2022 року він перебував у своїх друзів та змушений був терміново їхати на своєму автомобілі до своєї хворої матері, щоб надати допомогу та викликати швидку у зв`язку з її безпорадним станом, а тому вважає, що він вчинив адміністративне правопорушення в стані крайньої необхідності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, що з`явилися, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що у його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а ПДР України.

Однак, суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, п.2.9а Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.ст. 17 та 18 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №155146 вбачається, що 17 серпня 2022 року о 00 год. 35 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем "УАЗ" д.н. НОМЕР_1 , на вул. В. Вал, 58 в м. Києвів у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9-а ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотесту Drager 6820, результат 0,48‰, що також відображено в Акті огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що відразу після зупинки автомобіля, ОСОБА_1 пояснив поліцейським, що він перебував у своїх друзів за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал 62 де вжив невелику кількість спиртного, оскільки збирався заночувати тут, але в цей час йому зателефонувала його хвора матір ОСОБА_2 та повідомила, що в неї дуже різко погіршилось самопочуття, вона впала, сильно вдарилась і не може самостійно підвестись. З огляду на це, він вирішив не вагаючись терміново їхати до мами, щоб надати допомогу та викликати швидку, оскільки матір лежала на підлозі та самостійно викликати швидку не могла. Інших родичів та близьких, які могли б допомогти в такій ситуації в м. Києві у них не має, оскільки вони є внутрішньо переміщеними особами з Республки Крим, та з огляду на комендантську годину в м. Києві він не має змоги викликати таксі.

Крім цього, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 разом з поліцейськими, відразу після проведення огляду на стан сп`яніння, поїхали за адресою місцезнаходження його матері за адресою: АДРЕСА_2 та викликали для неї швидку медичну допомогу.

Згідно відповіді КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва» ВО Київської міської ради (КМДА) вбачається, що 17 вересня 2022 року о 01 год. 36 хв. з приводу «інсульт/порушення мозкового кровообігу» за адресою АДРЕСА_2 був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за №680662 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її було госпіталізовано ( а.с.29-39).

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, не повною мірою ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах та відповідній правовій кваліфікації з огляду на таке.

За законом, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

Суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази суддя має дати їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвертав настання більшої можливої шкоди життю та здоров`ю своєї матері ОСОБА_2 , аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України, з огляду на виявлений у нього незначний стан сп`яніння - 0,48‰, про який він, як і про стан крайньої необхідності, відразу після зупинки повідомив поліцейських

При цьому, апеляційним судом враховується та обставина, що ситуація, яка склалася вимагала від ОСОБА_1 негайного реагування, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості залучити іншого водія.

Однак, на зазначену обставину суд першої інстанції помилково уваги не звернув та, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та птягуючи його до адміністративної відповідальності положень ст.ст. 17 та 18 КУпАП не врахував.

Відповідно п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану постанову - скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.ст. 17, 18 КУпАП у зв`язку із перебуванням його у стані крайньої необхідності, а провадження у справі закрити, з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальностіза ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі ст.ст. 17,18 КУпАП, у зв`язку із перебуванням його у стані крайньої необхідності, а провадження у справі закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Я.С. Мельник