ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/259/23 Справа № 210/1584/22 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Бадалян Н.О., за участю особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184КУпАП, та звільнено її від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 11.05.2022 року о 18-37 год. ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній залишив місце проживання АДРЕСА_2 , чим порушено ст. 150 СК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову судді першої інстанції, провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що правоохоронним органом не долучено до матеріалів справи належних, допустимих та достатніх доказів, які доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП поза розумним сумнівом. В даному випадку судом першої інстанції прийнято рішення всупереч нормам права, не надавши особі, яка притягається до адміністративної відповідальності захищатися, натомість в основу рішення було покладено протокол, який ґрунтується на припущеннях та не підтверджений жодними доказами. Вважає, що строк на подачу апеляційної скарги пропустила з поважних причин, оскільки була відсутня під час розгляду справи в суді першої інстанції, постанову суду першої інстанції отримала лише 13 грудня 2022 року.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді має бути поновлений, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватою по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, не встановив обставини, які у відповідності з вимогами ст. ст. 245, 280 КУпАП підлягають обов`язковому встановленню у справах про адміністративне правопорушення.

Встановлені протоколом про адміністративне правопорушення обставини вчинення правопорушення суддею прийняті за основу та не перевірені шляхом дослідження інших доказів, які могли бути встановлені суддею.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №860877 від 23.05.2022 року вбачається, що 11.05.2022 року о 18-37 год. ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній залишив місце мешкання АДРЕСА_2 , чим порушено ст. 150 СК України.

Проте, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які неправомірні діяння ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП вказують саме на її ухилення від батьківських обов`язків.

Жодних об`єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків не встановлено, а зазначена у протоколі подія у розумінні ст. 184 КУпАП не може розцінюватися як таке ухилення.

Будь-які інші докази, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Виходячи з вищезазначеного, висновки судді першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, не відповідають дійсності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2022 року стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суддя