Справа №487/3661/22
Провадження №3/487/106/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Горохівського О.Є., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Кіровоградської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №201596 від 28.07.2022, 28.07.2022 о 01:00 годин в м. Миколаєві по вул. Г. Карпенка, 8 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Москвич 21406 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі в водій відмовився на бодікамеру №470372, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, суду пояснив, що 28.07.2022 він приїхав з с. Новоюріївка в м. Миколаїв та привіз харчі для Територіальної оборони м. Миколаєва. В подальшому його автомобіль зламався і полагодити його вдалося лише близько 21:00 год, тому він вирішив заночувати в м. Миколаєві, орендувавши квартиру на ніч, оскільки скоро повинна була початися комендантська година. Однак, у квартирі, яку він хотів орендувати, не було води, тому ним було вирішено заночувати у транспортному засобі. Далі, він пішов до магазину «АТБ» біля Центрального ринку, купив собі поїсти та пляшку горілки. В автомобілі, в мікрорайоні «Ліски» повечеряв, випив 150 г горілки та готувався вже лягати спати, як до нього під`їхав патруль Управління патрульної поліції Миколаївської області. Працівники поліції, побачили відкриту пляшку горілки, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він їм казав, що він не керував транспортним засобом, а лише сидів в ньому. Патрульні не послухали його, говорили, що капот автомобіля теплий значить він тільки-но їхав. В подальшому працівники поліції склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з нібито його відмовою, при складанні були присутні свідки військові, які не бачили та не могли бачити факту керування ним транспортним засобом. Крім того, працівники поліції його відвезли його до МРУП ГУНП в Миколаївській області, звідки згодом відпустили. Прийшовши до автомобіля він трохи поспав, а близько 04:30 год, довелось поставити автомобіль на паркінг, оскільки почався обстріл міста. Наступного дня він поїхав в УПП в Миколаївській області, де йому виписали тимчасове водійське посвідчення.

Заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та дослідивши у судовому засіданні докази, суд приходить до наступного:

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №201596 від 28.07.2022, Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рапорт працівників поліції та диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягуються особи, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само особа, яка керує транспортним засобом, яка відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, з наданого до суду відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що біля автомобіля Москвич 21406 д.н.з. НОМЕР_2 знаходяться працівники поліції та ОСОБА_1 , якому працівники пропонують процти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння але ОСОБА_1 відмовляється від проходження пояснюючи тим, що він не керував транспортним засобом та просить надати докази на підтвердження його керування. Будь-яких доказів щодо керування ОСОБА_1 автомобілем працівники поліції не надають, при цьому зазначають, що у них є пояснення свідків, які бачили, що саме він керував т/з.

Акт огляду на стан сп`яніння, складений працівником УПП, в якому вказані ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , із зазначенням, що останній відмовився від проходження огляду.

У направленні вказано, що водія доставлено до медичного закладу де той відмовився проходити медичний огляд на стан сп`яніння. Однак, згідно відеозапису поліцейські в медичний заклад останнього не доставляли.

28.07.2022 о 01:10 годин складено протокол про адміністративне правопорушення ААБ №201596, згідно якого 28.07.2022 о 01:00 годин в м. Миколаєві по вул. Г. Карпенка, 8 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Москвич 21406 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі в водій відмовився на бодікамеру №470372, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписаний свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі.

У письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначено, що 28.07.2022 ними був помічений Москвич 21406 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який керував т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду останній відмовився, оскільки зазначив, що не керував автомобілем.

До письмових пояснень свідків щодо підтвердження ними факту керування ОСОБА_1 автомобілем, суд ставиться критично, оскільки вони не підтверджуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, на якому не зафіксовано факту керування транспортним засобом.

З викладеного вбачається, що, письмові пояснення свідків не можуть безумовно свідчити про керування ОСОБА_1 автомобілем, та в свою чергу не можуть спростувати його доводи про те, що він не керував ним.

Оскільки суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку беззаперечних доказів немає.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Вина особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за вчинення адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставинах.

Виходячи з наведеного, у суду виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цій справі зроблено не було.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Афоніна