ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/357/23 Справа № 208/6623/22 Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Черненко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб.

У постанові суду зазначено, що 19 листопада 2022 року приблизно о 11:19 годині ОСОБА_1 у м. Кам`янське на вул. М. Грушевського, 16 не виконував неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, намагався втекти з місця події, поводив себе зухвало та наніс удар рукою по лівій частині обличчя поліцейського ОСОБА_2 , чим вчинив злісну непокору законним вимогам працівника поліції, за що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року та просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки 19.11.2022 року автомобілем «Mercedes-Benz» д.н.з. « НОМЕР_1 » він не керував, а керував його батько ОСОБА_3 , який є власником цього автомобілю.

Разом з цим, вказує, що з відеозапису, наявного в матеріалах справи, не можливо встановити обставини цього правопорушення, оскільки відеозапис не містить факту керуванням ним автомобілем. До того ж, у фабулі протоколу не зазначено, яку саме законну вимогу працівників поліції він не виконав, а обставини нібито вчиненого ним правопорушення є надуманими і наявними у справі доказами не підтверджуються.

Водночас, звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей щодо фіксування правопорушення технічними приладами, а відеозапис та рапорт, які були долучені до протоколу, мають розбіжності та суперечності між собою. О Аргументує тим, що в рапорті зазначено, що поліцейські здійснювали погоню за автомобілем «Mercedes-Benz» д.н.з. « НОМЕР_1 », тоді як з відеозапису видно, що ніякої погоні не відбувалося та автомобіль стоїть припаркований у дворі, але цим обставинам місцевий суд не надав належної оцінки.

При цьому, апелянт наголошує на тому, що під час його затримання йому не були роз`яснені права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також не було забезпечено захисником, що призвело до порушення його права на захист.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Черненко Т.Б. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Додатково суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він свою вину не визнає, оскільки нікому з працівників поліції ударів по обличчю не наносив та будь-яких законних вимог з боку поліцейських до нього не висувалося. Його вдома поліцейські повалили на підлогу, завдавши тим самим травму обличчя, скрутили руки та відвезли до відділу поліції, де склали щодо нього декілька протоколів. Такі невиправдані дії до себе з боку поліцейських вважає викликаними особистими мотивами неприязні та фактом його незаконного засудження у липні 2022 року за ст.122-2 КУпАП до 15 діб адмінарешту, які він відбув.

З цього приводу захисник Черненко Т.Б. зазначила, що стосовно її підзахисного ОСОБА_1 з 27.09.2022 року проводилося досудове розслідування кримінального провадження за фактом ухилення від сплати аліментів, в якому вона є захисником Черносенка Р.В. та якому 31.10.2022 було повідомлено про підозру, а потім неодноразово та безпідставно той оголошувався у розшук. Наразі справу направлено до суду.

Вислухавши пояснення захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданих апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст. ст. 245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 312014 від 19.11.2022, складений щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП; рапорт поліцейського ВРПП Кам`янського РУП Суслова В.С. від 19.11.2022 року; відеозаписи з відеореєстратора та нагрудної бодікамери поліцейського.

Однак, перевіряючи вказані докази, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що вони не вказують прямо або опосередковано на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, з огляду на таке.

За матеріалами справи ОСОБА_1 заперечував свою вину, як під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, так і у судовому засіданні під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції були перевірені та досліджені наявні у справі письмові докази, на які посилався суд першої інстанції.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 19.11.2022 року серії ВАВ №312014 (а.с.1) вбачається, що 19 листопада 2022 року приблизно о 11:19 годині ОСОБА_1 у м. Кам`янське на вул. М. Грушевського, 16 не виконував неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, намагався втекти з місця події, поводив себе зухвало та наніс удар рукою по лівій частині обличчя поліцейського ОСОБА_2 , чим вчинив злісну непокору законним вимогам працівника поліції. Від надання будь-яких пояснень, підпису та отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився.

Згідно рапорту поліцейського ВРПП Кам`янського РУП Суслова В.С. від 19.11.2022 (а.с.4) вбачається, що під час несення служби 19.11.2022 р. у складі екіпажу Клен-404 приблизно о 11:00 годині їм зателефонував екіпаж Клен-401 та попрохав про допомогу, оскільки на вул. Сурській на їхню вимогу не зупинилося авто марки «Mercedes-Benz» д.н.з. « НОМЕР_1 », який було помічено під час патрулювання. Зазначений автомобіль намагалися зупинити спецсигналами та проблисковим маячком, на що автомобіль не зупинявся, та поїхав по вул. Ніколенко, повернув на вул. М. Грушевського, зупинився біля під`їзду № 1 буд. № 16, де водій вибіг із вказаного авто та побіг у під`їзд.

Крім того, судом апеляційної інстанції були відтворені та дослідженні відеозаписи з відео-реєстратора та нагрудних камер працівників патрульної поліції, які містяться у 3 файлах на одному компакт-диску, долученому до матеріалів справи (а.с.3).

Так з відеофайлу IMG_2378 тривалістю 00:00:00 00:00:53 вбачається, що екіпаж патрульної поліції приїхавши до будинку (адреса якого невідома) виявив автомобіль «Mercedes-Benz» д.н.з. « НОМЕР_1 » поряд з яким перебував, як вже стало відомо пізніше, ОСОБА_1 та побачивши поліцейських намагався втекти.

Відеофайлом IMG_2402 тривалістю 00:00:00 00:00:17 зафіксовано, як двоє працівників поліції застосовуючи фізичну силу намагалися затримати ОСОБА_1 .

З відеофайлу тривалістю 00:00:00 00:00:39 вбачається, що перебуваючи в приміщенні відділу поліції поліцейські опитують ОСОБА_1 з приводу обставин вчиненого ним правопорушення, а також з`ясовують, чому він керував транспортним засобом будучи судом позбавленим права керування транспортними засобами, на що ОСОБА_1 чіткої відповіді надати не зміг та намагався ухилитися від запитань поліцейських.

Отже, зазначені на цих відеофайлах фактичні обставини та зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, мають суперечності, оскільки із доданих до протоколу відеозаписів неможливо встановити коли та в який час ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також не виконав неодноразове законне розпорядження поліцейського про припинення правопорушення та поводив себе зухвало, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення від 19.11.2022 року серії ВАВ №312014 складений відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП не може бути належним та допустимим доказом, у розумінні ст. 251 КУпАП.

Диспозицією ст. 185 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відтак, відповідно до ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення, злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Разом з цим, зміст статті 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського. Вимоги поліцейського та їх розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.

Натомість, місцевим судом при ухваленні оскаржуваного рішення, залишено поза увагою, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 312014 від 19.11.2022 не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а також, із його змісту неможливо встановити, від виконання якої саме законної вимоги (розпорядження) працівника поліції відмовився ОСОБА_1 та в чому ця вимога полягала, у зв`язку з чим, його відмову слід вважати злісною непокорою.

Відсутні у справі й об`єктивні докази того факту, що ОСОБА_1 наніс удар рукою по лівій частині обличчя поліцейського Суслова В.С.

Між тим, заслуговують на увагу апеляційного суду твердження сторони захисту про наявність підстав, які вказують на упередженість працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 . Про це свідчать надані апеляційному суду стороною захисту копії постанов Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року, якими провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.122-2 та ч.2 ст.130 КУпАП були закриті на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. При цьому зміст вказаних судових рішень вказує на те, що обидва інкриміновані ОСОБА_1 правопорушення були вчиненні 19.11.2022 об 11.20 год. у м. Кам`янське Дніпропетровської області, тобто за тих же обставин, що й інкриміноване йому правопорушення за ст.185 КУпАП у цій справі.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати додаткові докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов помилкового висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про відсутність доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської областівід 18 січня 2023 року підлягає скасуванню, із закриттям провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 січня 2023 рокупро визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО