Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/139/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Поступайло В. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника Москаленка Юрія Віталійовича на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного даною постановою, приєднано невідбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27.07.2022 року, та остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки п`ять місяців двадцять шість днів.

Також даною постановою, стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

за участю:

захисника Москаленка Ю.В.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2023 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 22.01.2023 року о 11 год. 23 хв. по просп.Винниченка, 11-б у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «Ford Edge», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки правопорушення вчинене повторно протягом року з моменту вчинення ОСОБА_1 порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду захисник Москаленко Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, а за наслідками розгляду просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП України.

В обґрунтування поважності пропуску строку зазначає, що судовий розгляд відбувся без участі ОСОБА_1 . Копія оскаржуваної постанови не була направлена судом апелянту, про що свідчить довідка секретаря судового засідання ( а.с. 20) про не направлення поштової кореспонденції учасникам справи.

В зв`язку з перебуванням в Збройних силах України ОСОБА_1 , він про винесену постанову дізнався через адвоката Москаленка Ю.В., який ознайомився зі справою 20.02.2023р., після чого стало відомо про існування оскаржуваної постанови, а тому, апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня фактичного отримання адвокатом Москаленком Ю.В. даної копії постанови, що є підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату та час слухання справи, з урахуванням того, що апелянт перебуває на службі в Збройних силах України, і тому останній не зміг прибути у судове засідання та укласти відповідну угоду з представником (адвокатом) для захисту своїх інтересів з подальшим ознайомленням з матеріалами справи.

Тобто, не повідомлення ОСОБА_1 про дату та час слухання справи є обмеженням його в отриманні інформації, щодо нього і фактичним обмеженням доступу до матеріалів справи та забезпечення правової допомоги під час розгляду справи, що є грубим порушенням здійснення судочинства.

Щодо подій які відбувались за участю ОСОБА_1 22.01.2023року.

Згідно усних пояснень ОСОБА_1 , що зафіксовано на відео файлах, які містяться в матеріалах справи та були надані поліцейським, який можливо склав протокол серії ААД № 435256 від 22.01.2023 року, неодноразово було зазначено, що він не керував автотранспортним засобом Ford EDGE державний номер НОМЕР_2 в день та час що зазначений в протоколі.

При складанні протоколу поліцейський, зазначив, що водій ОСОБА_1 о 11 год. 23 хв. керував транспортним засобом Ford EDGE державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, почервоніння обличчя), але жодних доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 22.01.2023 об 11 год. 23 хв. не надано, так як факту зупинення транспортного засобу, яким керував апелянт поліцейським також не надано. Але поліцейський зазначає в протоколі від 22.01.2023 , що він встановив попередні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, почервоніння обличчя), саме в 11 год 23 хв.

У суду першої інстанції повинно було виникнути питання (що потребувало отримання відповіді), яким чином поліцейський не зупиняючи транспортний засіб Ford EDGE державний номер НОМЕР_2 , встановив ознаки алкогольного сп`яніння зазначаючи, що це відбулось 22.01.2023р. об 11 год. 23 хв., і при цьому не надаючи до суду доказів про вчинення порушення ОСОБА_1 ПДР України, що могло бути підставою для зупинки транспортного засобу та підтвердження факту керування. Натомість поліцейським надано до суду відеозапис (розміром 3 084 832 КБ, де чітко можна встановити, що в цей час, а саме об 11 год. 23 хв. поліцейський перебував в іншому місці (відеозапис починається з 11 години 55 хв. 40 секунд), з цього виходить необхідність з`ясування іншого факту, яким чином поліцейський встановив факти зазначені в протоколі від 22.01.2023, а саме запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, почервоніння обличчя, не перебуваючи безпосередньої близькості до апелянта.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч.3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію»).

Здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.

Фактично поліцейський ухилилився від проведення безперервної зйомки та зняли той проміжок часу, який їм був вигідний. При цьому зробили зйомку на свій телефон, а не на портативний засіб, який передбачений законом.

Таким чином суд першої інстанції, не міг фактично встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 22.01.2023, а також точний час події, і тому у суді першої інстанції відсутні докази того, що події дійсно були в цей час та день за участю ОСОБА_1 ..

В протоколі зазначено, час керування 11 год. 23 хв., натомість відеозапис бесіди просто з особою ОСОБА_1 , а не як з водієм, розпочато 12 год. 09 хв. 55 секунд, це свідчить про відсутність, будь-яких фактичних даних, щодо вини ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні.

ОСОБА_1 зазначав, що в цей день і взагалі (позбавлений права керувати) він не керував транспортним засобом. Указані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на відеозаписі не зафіксовано, хто перебував за кермом транспортного засобу.

Що іншого доданого до матеріалів судової справи з камер відеоспостереження, сторона захисту ставиться критично, так як на даному відеозапису є особа яка схожа на ОСОБА_1 , але це не він ( про що було ним наголошено неодноразово), тому суд першої інстанції не міг встановити даний факт вчинення правопорушення, а відеозапис наданий поліцейським є недостовірним та недостатнім доказом вини ОСОБА_1 ..

При цьому з наявних в матеріалах справи відеозаписів, не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як не вбачається і того, що його було зупинено.

Захисник вважає, що відсутність факту керування автотранспортним засобом, який поліцейський фізично не міг встановити 22.01.2023 об 11 год 23 хв., унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст. 130 КУпАП.

Щодо висновку КНП «КОНД» від 22.01.2023р. зазначає, що даний висновок, який також врахований судом першої інстанції при прийнятті рішення, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не містить результатів огляду, в ньому зазначено про відмову особи від проходження медичного огляду.

Отже висновок складений в порушення Інструкції № 1452/735, а тому є недійсним, тому є недопустимим доказом у даній справі.

Також захисник звертає увагу на розбіжності, зазначені в протоколі та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, щодо наявності свідків при огляді на стан алкогольного сп`яніння на місці.

В протоколі від 22.01.2023, зазначено «від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці відмовився в присутності свідків», а також в протокол вписаний свідок ОСОБА_2 , який також надав пояснення (долучені до матеріалів справи), але в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутні дані про свідків і в графі «свідки» поліцейським зазначено - «не залучались». Важливо зазначити, що свідка ОСОБА_3 жодного разу на відеозанисах не зафіксовано.

При цьому інших свідків поліцейським не залучались, хоча були присутній дійсний водій даного транспортного засобу. З урахуванням таких розбіжностей без допиту даного свідка ОСОБА_4 , не можливо встановити будь-який факт, викладений в поясненні та протоколі від 22.01.2023.

Це означає , що фактично допиту свідків, зазначених у протоколі не було здійснено, зміст їх письмових пояснень є сумнівним. Як наслідок, такі пояснення є нічим іншим, як припущенням та недопустимим доказом.

Крім того, суд першої інстанції, розглянув протокол про адміністративі правопорушення без допиту свідків, тобто порушив принцип безпосереднього отримані доказів судом, чим порушив право на захист ОСОБА_1 , який хотів ознайомитись, брати участь у засіданнях, але судом не було його повідомлено про час та дату розгляд справи.

З письмових пояснень свідка, не можливо встановити особу, яка їх відбирала. Окрім цього сумнівним є і те, що пояснення заповнювалися свідками, у тому числі і в частині ознак сп`яніння. Як вбачається з пояснень вони написані у чіткій відповідності до протоколу (зазначення часу 11год. 23 хв., можливі ознаки сп`яніння). Тобто, воля і наміри особи (свідка) ОСОБА_4 взагалі бул відсутні.

З огляду на викладене захисник вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши захисника Москалека Ю.В., допитавши за клопотанням апелянта свідка по справі, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що пропущений строк на подання апеляційної скарги слід поновити, а у задоволенні апеляційних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2023 року в судовому засіданні ОСОБА_1 дійсно не був присутнім. Копія постанови суду, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності направлена не була у зв`язку з відсутністю фінансового забезпечення суду (а.с.20).

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_1 , як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа, у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Вказаних вимог під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 районим судом дотримано у повному обсязі.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України від 30.06.1993 №3353-XII «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР України).

У відповідності до 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5. Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту Правил передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, сама по собі відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення та має наслідком адміністративну відповідальність.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок №1103).

Зокрема, пунктом 3 Порядку №1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу, серед яких, є право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція №1376).

Інструкцією №1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції №1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності, а положення Інструкції №1452/735 та Порядку №1103 - підстави та правила проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, у встановленому порядку в закладі охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 22.01.2023 року о 11 год. 23 хв. по просп.Винниченка, 11-б у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «Ford Edge», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

На переконання апеляційного суду, за встановлених обставин районний суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 22.01.2023 року серіїААД № 435256, з якого убачається, що 22.01.2023 року о 11 год. 23 хв. по просп.Винниченка, 11-б у м.Кропивницькому ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Edge», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.1);

-висновком КНП «Кіровоградського обласного наркологічного диспансеру» №62 від 22.01.2023 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд ОСОБА_1 не проводився (а.с.3);

-письмовими поясненнями гр. ОСОБА_2 , який власноруч зазначив, що 22.01.2023 о 11 год. 23 хв. від був свідком того, як на територію авто мийки «Бест» за адресою м. Кропивницький, просп. Вінниченка, 11 б, заїхав автомобіль Форд д.н.з. НОМЕР_2 з якого вийшов водій одягнений в синю куртку, чорні штани, шапку кольору хакі, який помітно хитався.Було помітно, що вказана особа перебуває у стані алкогольного сп`яніня та почав вчиняти конфліктні ситуації з відвідувачами та персоналом автомийки. Адміністрація авто мийки самообслуговування повідомила про даний факт на лінію 102. Через декілька хвилин прибув наряд поліції, якому було вказану на дану особу (а.с.4);

- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 (а.с.5);

- довідкою про належність транспортного засобу (а.с.6);

- довідкою про відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.7);

- відеозаписами події, якими зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на території автомийки та відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і у закладі охорони здоров`я (а.с.8);

-копією постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27.07.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.12).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 22.01.2023 у ОСОБА_1 а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, в розумінні розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі незгоди особи з результатом або відмови від такого огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом не відповідає дійсності, оскільки такі доводи спростовуються наявним в матеріалах справи файлом відеозапису на якому чітко зафіксовано, що до місця мийки автомобіля під`їжає автомобіль Форд д.н.з. НОМЕР_2 з якого вийшов водій одягнений в синю куртку, чорні штани, шапку кольору хакі. В подальшому з відеозапису убачається, що дана особа представилась працівникам поліції, як ОСОБА_1 .

Допитаний під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника свідок ОСОБА_5 пояснив, що того дня саме він перебував за кермом т/з Форд д.н.з. НОМЕР_2 . Проте, вказані свідчення не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки вони спростовуються відеозаписом та іншими доказами по справі. Окрім того, ОСОБА_5 є зацікавленою особою у вирішенні справи на користь ОСОБА_1 , оскільки, вони є тривалий час знайомими.

Належних доказів на підтвердження версії ОСОБА_1 щодо не керування ним транспортним засобом, за обставин викладених у протоколі районному суду надано не було, не встановлено доказів на підтвердження доводів апелянта і апеляційним судом.

Сама по собі розбіжність з встановленими судом обставин вчиненого адміністративного правопорушення з версією апелянта не вказує про те, що вони не відповідають дійсності, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на підставі належних, допустимих і достатніх доказів належно оцінених у відповідності до ст.252 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про фрагментарність та частковість здійснення запису перебігу події, апеляційний суд приходить до висновку, що сама по собі відсутність повного та безперервного запису події з бодікамери не свідчить про недопустимість чи неналежність відеозаписів як доказів, оскільки в ході судового провадження сторона захисту не посилалася на те, що зафіксовані на відеозаписі події в дійсності не відбувались або якимось чином викривлені чи спотворені.

Щодо різниці у часі вчинення адміністративного правопорушення зафіксованого у протоколі та на відеозаписі, то апеляційний суд зазначає, що патрульні поліцейські при виконанні службових обов`язків згідно наказу №1026 використовують нагрудні відеореєстратори, на яких час та дата встановлюється при підключенні до боксу при заряджанні чи налагодженні. Повне розряджання, падіння чи перегрів нагрудного відео реєстратора може впливати на показники часу та дати на ньому, в тому числі із похибкою. Водночас стороною захисту не надано доказів про недопустимість чи неналежність вказаних відеозаписів, як доказів.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю доказів досліджених в суді першої інстанції, які є в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються, як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено суду апеляційної інстанції і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Що стосується апеляційних доводів про скасування постанови районного суду з підстав неналежного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час слухання справи, то вини є необґрунтованими та не можуть бути визнані підставою для скасування судового рішення.

Зокрема з матеріалів справи убачається, що суд першої інстанції вжив достатніх та необхідні заходи щодо забезпечення участі особи під час розгляду справи. Рішення про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 належним чином обґрунтоване, мотиви якого наведені у мотивувальній частині постанови.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїх рішенням, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, апеляційний суд вважає, такі дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності направлені на затягування розгляду справи з метою уникнення від відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення з огляду на строк накладення адміністративного стягнення визначений законом.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Не зважаючи на доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам даної справи, а при накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст.130 КУпАП.

Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта з приводу порушення під час розгляду районним судом норм процесуального та матеріального права, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн., з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк три роки п`ять місяців двадцять шість днів, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 30, 33 КУпАП.

Також, апеляційний суд враховує висновки у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника про поновлення строку оскарження постанови задовольнити.

Поновити захиснику Москаленку Юрію Віталійовичу строк оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_1

Апеляційну скаргу захисника Москаленка Юрія Віталійовича залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко