ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3363/22 Головуючий суддя І інстанції Зуб Г. А.
Провадження № 33/818/149/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2022 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, ФОП, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Постановою встановлено, що 30.05.2022 року о 22.05 год. в м. Харкові, вул. Митрофанівсьа, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу ДРАГЕР під відеозапис бодікамери ХА 002335. Відповідно до тесту № 1116, проведеному 30.05.2022 року о 22-08 год. водій дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний 0,56 проміле. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився, камера ХА 002335.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам та прийняв необґрунтоване рішення. Вказує, що немає доказів керування автомобілем. Зазначає, що в матеріалах справи немає підтверджень відсторонення його від керування автомобілем. Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Вважає, що дії працівників поліції під час проведення огляду та під час складення протоколу є незаконними, а відомості, які зафіксовані працівником поліції в протоколі є надуманими.

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 1 листопада 2022 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції участі не приймав, а копію постанови отримав лише 18.11.2022 року тому не мав можливості у строк, передбачений чинним законодавством подати апеляційну скаргу.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду його апеляційної скарги повідомлений. Причин неявки суду не повідомив.

26.01.2023 року секретар судового засідання, зо дорученням головуючого у справі, особисто повідомив ОСОБА_1 про час та місце розгляду його апеляційної скарги шляхом передачі йому телефонограми (арк. 39) на номер телефону, який ОСОБА_1 зазначив в своїй апеляційній скарзі, а саме НОМЕР_2 .

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2022 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала, а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_2 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 не цікавився станом розгляду його апеляційної скарги. Будь-яких клопотань через канцелярію суду, в тому числі, про відкладення розгляду справи, не подавав.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цього провадження.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, результат тесту газоаналізатору ДРАГЕР, відомості рапорту поліцейського, відомості акту огляду на стан сп`яніння, а також на відомості відеозапису бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу ДРАГЕР під відеозапис бодікамери. Відповідно до тесту № 1116, проведеному 30.05.2022 року о 22.08 год. газоаналізатором ДРАГЕР, водій дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний 0,56 проміле.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис та власноручні пояснення щодо ознайомлення зі змістом цього протоколу. Факт ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом також підтверджується відомостями відеозапису, який наявний в матеріалах справи, з якого вбачається, що останньому працівником поліції було вголос прочитано зміст протоколу. Належить взяти до уваги, що ОСОБА_1 особисто та добровільно підписав цей протокол та зазначив про ознайомлення з ним.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва, не звертався до суду в порядку КАСУ, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер (арк. 2), вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складав 0,56 проміле.

Такі відомості газоаналізатору ОСОБА_1 не заперечував, що підтверджується його власноручним підписом у цій роздруківці (арк.2).

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 5).

Відповідно до відомостей цього акту вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, хитка хода.

ОСОБА_1 погоджувався із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння, про що свідчить його власноручний підпис у графі «з результатом згоден».

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис події, який був зафіксований на бодікамеру працівників поліції (акр. 5).

Відповідно до відомостей цього відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомляє, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем та має ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього питає у ОСОБА_1 чи погоджується він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, з чим ОСОБА_1 погоджується. Працівник поліції розкрив запечатаний мундштук, встановив його в газоаналізатор ДРАГЕР та зробив контрольний забір повітря, який показав відсутність алкоголю. Після цього працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 порядок проведення огляду з використанням газоаналізатору ДРАГЕР. Після цього ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору ДРАГЕР шляхом його продуття. Результат огляду виявився позитивним, а саме 0,56 проміле. ОСОБА_1 погодився з цим результатом та не висловлював будь-яких заперечень щодо результату огляду або щодо дій працівників поліції.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 зміст протоколу, вручили тимчасове посвідчення водія та копію протоколу, а також роздруківку газоаналізатору ДРАГЕР. Крім того, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 надати свої письмові пояснення, від чого останній відмовився та лише зазначив, що ознайомлений зі змістом протоколу.

Поряд з цим, твердження апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналізуючи вимоги цієї статті об`єктивно вбачається, що працівники поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння зобов`язані залучити свідків лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису події. В цій справі працівники поліції застосували відеозапис та долучили його до матеріалів справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність не залучення свідків працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заперечував його результатів, а тому працівники поліції не пропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Поряд з цим, з відомостей відеозапису вбачається, що працівник поліції звертається до ОСОБА_1 як до водія. Також в протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано, що ОСОБА_1 є водієм. Ці відомості ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції будь-яким чином не заперечував, а тому твердження апелянта про те, що останній не керував автомобілем, суд апеляційної інстанції розцінює як обраний ним спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Поряд з цим, аналізуючи оскаржувану постанову об`єктивно вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду, за клопотанням ОСОБА_1 , допитав свідків та надав оцінку цим показанням, а також надав оцінку іншим доказам, які містяться в матеріалах справи, що об`єктивно свідчить про повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи, а такі доводи апелянта є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 6) вбачається, що автомобіль залишено на місці зупинки без порушення ПДР, що об`єктивно свідчить по те, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, що поза розумним сумнівом спростовує такі доводи апелянта.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков