Номер провадження: 33/813/280/23
Номер справи місцевого суду: 509/66/23
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Дубрянської Н.О., Тригуб В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на неї стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і притягнуто її до адміністративної відповідальності, наклавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 06.12.2022 року біля 17:00 год знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , влаштувала скандал свекрусі гр. ОСОБА_2 , в ході якого висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, відповідальність за що передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій зазначила, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, він складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, як вбачається із матеріалів справи заява ОСОБА_2 була прийнята працівниками ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області 08.12.2022 року, протокол був складений 22.12.2022 року, тобто з порушенням норм процесуального права та положень відомчої інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення;

2)Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №538808 складений не уповноваженою на то особою;

3)Матеріали справи про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення мають ознаки фальсифікації та введення скаржника в оману. Так, працівник поліції в протоколі вказав, що справа про адміністративне правопорушення буде розглядатися 26.12.2022 року о 10:00 год., однак не вказав де і ким. Крім того, на вказану дату слухання справи не відбулося, оскільки матеріали справи не були направлені до суду першої інстанції. Такі дії працівника поліції призвели до того, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , що порушило її права передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того працівник поліції в протоколі невірно зазначив номер телефону, у зв`язку із чим працівник суду сповістив невідому особу про час та місце слухання справи;

4)В протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 у строчці свідки, стоять прочерки, однак до матеріалів справи були приєднані пояснення свідка ОСОБА_3 , який начебто дав свої пояснення 20.12.2022 року. Яким чином його було долучено у якості свідка невідомо, оскільки заявниця про його існування ані у заяві, ані у поясненнях не вказувала;

5)В матеріалах справи відсутні допустимі та достовірні докази, на підтвердження винних дій ОСОБА_1 , що є підставою для скасування оскаржуваної постанови

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.173 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №538808 від 22 грудня 2022 року з якого вбачається, що 06.12.2022 року біля 17:00 год, ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , влаштувала скандал свекрусі ОСОБА_2 в ході якого висловлювалась нецензурною лайкою на її адресу, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

-заява ОСОБА_2 до відділення поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, з якої вбачається, що 06.12.2022 року приблизно о 16:40 год., її колишня невістка ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинила домашній дебош, в ході якого ображала ОСОБА_2 нецензурною лайкою при малолітніх дітях. У зв`язку із чим просила провести профілактичну роботу з ОСОБА_1

-пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 06.12.2022 року приблизно о 16:40 год., до неї прийшла її колишня невістка ОСОБА_1 яка перебувавала стані сильного алкогольного сп`яніння та почала лізти у бійку, ображати ОСОБА_2 нецензурною лайкою у присутності малолітніх дітей;

-пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі. Після розлучення її колишній чоловік проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 . Так, 06.12.2022 року ОСОБА_1 віддала сина ОСОБА_6 (у якого було день народження) колишньому чоловіку. ОСОБА_1 дозволила взяти сина на 40 хв., щоб дитину привітали із днем народження. Біля 17:00 год. ОСОБА_1 пішла до ОСОБА_5 щоб забрати сина, однак останній почав на неї кричати та ображати, висловлюватися нецензурною лайкою. ОСОБА_1 забрала сина та вийшла із дому, за нею вийшов ОСОБА_5 . На зустріч прийшов ОСОБА_3 , почав розбороняти. В ході скандалу ОСОБА_1 образила ОСОБА_2 нецензурною лайко. Тілесних ушкоджень нікому завдано не було;

-пояснення ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 08.12.2022 року біля 18:00 год. він проходив повз будинку по вул. Праці в смт Великодолинське він почув крик. Коли підійшов до будинку, йому на зустріч вийшла нетвереза жінка та почала щось кричати. На зустріч вийшов її колишній чоловік та почав казати що його колишня дружина влаштувала скандал. В цей час вийшла мати чоловіка і п`яна жінка кинулась у бійку до неї. Висловлювалась нецензурною лайкою у її бік. ОСОБА_3 попросив жінку, яка вийшла зайти до будинку і вона зайшла. Після чого він взяв іграшки підняв та пішов за нетверезою жінкою у її будинок. Також уточнив, що її чоловік пішов за ними, щоб віддати іграшки. Біля будинку вона знов накинулась на чоловіка та кричати нецензурною лайкою.

За ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Пунктом 3 частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно зі ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін..

Зважаючи на викладене, адміністративним правопорушенням є не будь-яке домашнє насильство, а те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Сама по собі сварка в сім`ї, нецензурні висловлювання чи образи не становлять собою домашнє насильство. Такі дії утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Як вбачається, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 538808 від 22.12.2022 року зазначено, що ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , влаштувала скандал свекрусі ОСОБА_2 в ході якого висловлювалась нецензурною лайкою на її адресу, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

Разом з тим, обставини описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди її психічному здоров`ю та в чому така шкода виразилася, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

В наявних у матеріалах справи письмових поясненнях від 08.12.20221 року ОСОБА_2 вказала, що 06.12.2022 року ОСОБА_1 перебуваючи у сильному алкогольному сп`янінні за її місцем проживання вчинила сварку (дебош), ображала її нецензурною лайкою, у присутності дітей. Однак ці пояснення не містять жодної вказівки на те, які наслідки для потерпілої ОСОБА_2 потягли за собою дії ОСОБА_1 .

Пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , щодо подій, які відбулися 06.12.2022 року Одеський апеляційний не може взяти о уваги з підстав того, що вказані пояснення не дають підстав прийти до висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є зацікавленими особами по справі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що вона та ОСОБА_5 колись перебували у шлюбі, від якого у них є двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мешкали завжди окремо від свої батьків. Однак, між нею та матір`ю її колишнього чоловіка ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки. ОСОБА_2 з перших днів їх знайомства не полюбила ОСОБА_1 . Крім того, за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 31.01.2020 року з її колишнього чоловіка на утримання дітей було стягнуто аліменти, що додатково викликало у ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 неприязні почуття.

Між тим, наявність між сторонами конфлікту на ґрунті тривалих неприязних відносин не може беззаперечно вказувати на наявність дій фізичного або психологічного насильства одного члена сім`ї по відношенню до іншого.

Суд апеляційної інстанції, також критично відноситься і до пояснень свідка ОСОБА_3 , та не приймає їх у якості доказу, оскільки в дані пояснення не містять конкретної інформації щодо того, яка саме жінка знаходилась у нетверезому стані, яка саме жінка вчинила сварку. Не можна ідентифікувати жінку, про яку йдеться мова в поясненнях ОСОБА_3 , з ОСОБА_1 , оскільки жодного посилання на ім`я жінки або її прізвище в поясненнях не міститься. Крім того, вказані пояснення свідка не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, звертає на увагу той факт, правопорушення мало місце 06.12.2022 року, ОСОБА_2 звернулася із заявою до Начальника відділення поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області лише 08.12.2022 року, однак протокол складено лише 22.12.2022 року, тобто протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №538808 від 22.12.2022 року складено у порушення вимог ст. 254 ч. 2 КУпАП.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 06.12.2022 року дій, які підпадають під ознаки домашнього насильства, що потягло за собою заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілого та які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Отже, матеріали справи не містять доказів існування обставин, які в силу пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» можна розцінити як психологічне насильство відносно ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства у виді дій психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Саме по собі використання нецензурної лайки, яке не є приниженням честі і гідності не утворює склад адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, обов`язковою умовою настання відповідальності за цією статтею є, зокрема, вчинення дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Із змісту протоколу не вбачається, що внаслідок дій ОСОБА_1 була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_2 . Ані в протоколі, ані в доданих до нього матеріалах, не вказано, чи проводилось безпосереднє обстеження ОСОБА_2 лікарем та лікарем-психіатром, не зазначено, яка саме шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого могла бути спричинена внаслідок дій ОСОБА_1 , тобто не вказано ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 , враховуючи вищенаведене, є передчасним, необґрунтованим і не узгоджується з вищевказаними вимогами КУпАП.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі N 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до свавілля» (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, викладений в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова