Номер провадження: 33/813/122/23
Номер справи місцевого суду: 510/1528/22
Головуючий у першій інстанції Бошков І. Д.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Білого І.А. на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 24 листопада 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рені Ізмаїльського району Одеської області, громадянин України, інспектор прикордонної служби І категорії інструктор кінологічного відділення ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4845 гривень. Стягнутий судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.,

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 26 серпня 2022 року о 06 годині 45 хвилин, майором ОСОБА_2 в пункті пропуску «Рені - авто» виявлено майстер - сержанта ОСОБА_1 , який під час виконання обов`язків військової служби в прикордонному наряді «ОТЗ» мав при собі особистий мобільний телефон, чим порушив Закон України (далі ЗУ) «Про Державну прикордонну службу України» та інструкцію про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затверджену наказом МВС України від 19.10.2015р. № 1261.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП в умовах особливого періоду.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції захисник Білий І.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Свої вимоги обґрунтував наступними доводами:

1)суд наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення поза межами трьохмісячного строку, встановленого ст.38 КУпАП. Так, правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1 було вчинено 26 серпня 2022 року, проте захисник вважає, що фактично оскаржена постанова була прийнята не 24 листопада 2022 року, а 29 листопада 2022 року, що підтверджується журналом судового засідання, зокрема аудіозаписом оголошення постанови;

2)фабула протоколу про адміністративне правопорушення виписана не коректно та не містить суті правопорушення, в протоколі не вказано які саме протиправні дії вчинив ОСОБА_1 , що призвело до порушення ним правил несення прикордонної служби;

3)в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 використовував телефон під час несення служби;

4)в порушення вимог ст.256 КУпАП в протоколі відсутні анкетні відомості свідків правопорушення.

Окремо захисник зазначив про те, що саме ОСОБА_2 своїми діями спровокував та штучно створив умови для виявлення та фіксації адміністративного правопорушення, оскільки у останнього з його підзахисним склались неприязні стосунки.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Білий І.А. в судове засідання апеляційного суду не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Захисник Білий І.А. надіслав заяву, в якій зазначив, що він та його підзахисний не мають можливості прибути в судове засідання апеляційного суду через значну відстань між м.Рені та м.Одеса. В зв`язку з цим захисник просив провести судове засідання без їх участі, апеляційну скаргу задовольнити та закрити провадження у справі.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 та його захисника Білого І.А.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №156588 від 06 вересня 2022 року, відповідно до якого 26 серпня 2022 року о 06 годині 45 хвилин, майором ОСОБА_2 в пункті пропуску «Рені - авто» виявлено, майстер - сержанта ОСОБА_1 , який під час виконання обов`язків військової служби в прикордонному наряді «ОТЗ» мав при собі особистий мобільний телефон. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги пункту12, Глави 2, Розділу 2 Наказу МВС №1261 від 19 жовтня 2015 року та скоїв адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду (правового режиму воєнного стану), відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-18 КУпАП (а.с.2).

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 .

При цьому, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 не заперечував факт наявності у нього особистого мобільного телефону під час несення служби (а.с.9).

За таких обставин апеляційний суд вважає, що підписавши протокол про адміністративне правопорушення та не навівши у своїх письмових поясненнях будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у фабулі протоколу, ОСОБА_1 фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

При цьому та обставина, що в протоколі відсутні анкетні відомості свідків правопорушення не є підставою для визнання вказаного доказу недопустимим, оскільки зі змісту ст.256 КУпАП убачається, що прізвища, адреси свідків у протоколі зазначаються лише якщо вони є.

У даній справі правопорушення було виявлене офіцером ВВБ майором ОСОБА_2 , інших свідків події не було.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується доповідною запискою групою офіцерів у складі начальника відділу соціально-гуманітарного забезпечення підполковника Коцюбинського В. та начальника групи запобігання та виявлення корупції капітана ОСОБА_4 , якими був проведений розбір інформації викладеної в листі внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону від 26 серпня 2022 року №16/268 щодо можливих порушень порядку організації та здійснення прикордонного контролю окремими посадовими особами відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Розглянувши матеріали службового розбору було встановлено, що майстер-сержант ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби у прикордонному наряді «Огляд транспортних засобів» 26 серпня 2022 року у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Рені-авто» допустив факт наявності у нього особистого мобільного телефону.

Диспозиція ст.172-18 КУпАП є бланкетною та передбачає, що порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду тягнуть за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.4) ст.23 Розділу V Закону України «Про Державну прикордонну службу України», з метою попередження корупції військовослужбовцям та працівникам Державної прикордонної служби України під час здійснення прикордонного контролю забороняється серед іншого мати будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Державній прикордонній службі України та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду.

Згідно з вимогами п.12) ст. 2 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом МВС № 1261 від 19.10.2015 року, прикордонним нарядам під час здійснення прикордонного контролю забороняється використовувати будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Держприкордонслужбі та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду, мати при собі грошові кошти понад розмір, установлений центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 використовував телефон під час виконання обов`язків військової служби у прикордонному наряді.

Порушенням правил несення прикордонної служби вважається будь-яка дія чи бездіяльність, що суперечить Законам України «Про державний кордон України», «Про державну прикордонну службу України», «Про прикордонний контроль», «Про оборону України», «Про збройні сили України» і нормативним актам, де визначено порядок несення прикордонної служби.

Законом України «Про Державну прикордонну службу України» чітко встановлено, що під час здійснення прикордонного контролю військовослужбовцям та працівникам Державної прикордонної служби забороняється мати будь-які особисті засоби зв`язку, що не належать Державній прикордонній службі України та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду.

Крім того іншим підзаконним актом - підпунктом 14 пункту 11 глави 2 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України №1261 від 19.10.2015, встановлено, що прикордонним нарядам забороняється учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Аналізуючи вищевказані нормативно-правові акти, давши належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та показанням допитаних в судовому засіданні свідків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, яке було вчинено в умовах особливого періоду.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Проте особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник, не з`явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористались своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів про невинуватість ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.2 ст.172-18 КУпАП.

При цьому апеляційним суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що суд наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення поза межами трьохмісячного строку, встановленого ст.38 КУпАП.

Так, правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1 було вчинено 26 серпня 2022 року. З вступної частини оскарженої постанови убачається, що вона була винесена 24 листопада 2022 року, тобто остаточне рішення, яким ОСОБА_1 був визнаний винуватим за ч.2 ст.172-18 КУпАП було прийнято судом в межах трьохмісячного строку накладення адміністративного стягнення.

Доводи захисника про те, що фактично оскаржена постанова була прийнята не 24 листопада 2022 року, а 29 листопада 2022 року апеляційний суд вважає голослівними, оскільки вони не були підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Білого І.А. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Білого І.А. залишити без задоволення.

Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 24 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко