КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю представника Київської митниці Державної митної служби Короля Л.І., захисника Старенького С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Київської митниці Державної митної служби Короля Л.І. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року про визнання винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 1700 гривень.

Цією ж постановою вирішено повернути ОСОБА_1 або уповноваженій нею особі вилучену відповідно до протоколу про порушення митних правил №1839/10000/21 від 02 серпня 2021 року іноземну валюту в сумі 1 640,00 Євро.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за таких обставин.

02 серпня 2021 року о 11 год. 13 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» поступила громадянка України ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), що прибула до України з Іспанії, м. Барселона, рейсом FR 5126, авіакомпанії «RYANAIR».

Для проходження митного контролю громадянка України ОСОБА_1 своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчила факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 366 МК України громадянин, який переміщує товари через митний кордон самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

При цьому перетин особою (громадянином), що переміщує товари через митний кордон - «зеленої лінії», згідно положень Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018р. «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю особою (громадянином) обрано «зелений коридор», і декларування переміщуваних товарів здійснюється шляхом вчинення дій.

На підставі положень п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітниками митниці було проведено усне опитування громадянки України ОСОБА_1 .

На запитання співробітників митниці громадянка України ОСОБА_1 повідомила, що переміщує через митний кордон України 10 000 євро.

Після проведення опитування громадянці України ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянкою було видано готівку в розмірі 11640 євро, що знаходилась: 10000 євро у відкритому паперовому конверті, 1640 євро - в гаманці, що лежали у рюкзаку громадянки.

Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки України ОСОБА_1 вся валюта належить їй особисто. Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці в присутності громадянки України ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів Постанови Правління НБУ № 3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» та Постанови Правління НБУ № 5 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» фізичні особи (резиденти та нерезиденти) ввозять в Україну та вивозять за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі. При цьому перерахунок сум готівкової валюти і вартості банківських металів у євро для вимог вищевказаного «Положення…» здійснюється за офіційним курсом гривні до євро, установленим Національним банком України або за крос-курсом, визначеним згідно з офіційним курсом гривні до відповідних іноземних валют і банківських металів, установленим Національним банком, на день перетинання митного кордону України або на день пересилання готівкової валюти, банківських металів.

На підставі вищевикладених норм, з виявленої суми готівки, громадянці України ОСОБА_1 було пропущено 10000 євро.

Оскільки громадянка України ОСОБА_1 самостійно, своїми діями, що були виражені у обранні для проходження митного контролю переміщуваною нею готівкової валюти обрала канал, що позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор», та на момент проходження митного контролю, належним чином заповненої митної декларації громадянка України ОСОБА_1 до митного оформлення не подала - в діях та бездіяльності громадянки України ОСОБА_1 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», вбачається порушення встановленого ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що в свою чергу, має ознаки наявності у діях та бездіяльності громадянки України ОСОБА_1 порушення митних правил, визначеного положеннями ст. 471 МК України.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці Державної митної служби Король Л.І. просить скасувати в повному обсязі постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 , постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил за ознаками ст. 471 МК України, та застосувати до останньої стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень та конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - грошових коштів у сумі 1640 євро.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що звільнення громадянина-порушника від конфіскації безпосередніх предметів правопорушення можливе лише в тому випадку, якщо конфіскація буде для конкретного порушника (або іншої особи - власника грошей) індивідуальним і надмірним тягарем».

Разом з тим, Солом`янський районний суд м. Києва в оскаржуваній постанові не встановлює рівень майнового становища порушниці, не оцінює її щорічний прибуток, джерело доходів, рівень витрат, не зазначає факт наявності на утриманні громадянки ОСОБА_1 малолітніх дітей або інших утриманців, не бере до уваги те, що правопорушниця позбавлена можливості продовжувати отримувати певний прибуток в результаті систематичної трудової діяльності, що вказує на передчасність висновків суду про покладання «індивідуального надмірного тягара» на громадянку ОСОБА_1 в результаті конфіскації предметів правопорушення.

Окрім того, співвідношення суми коштів, які були вилучені в порушниці до загальної суми переміщуваних коштів складає майже як один до двадцяти, а митницею було пропущено громадянці ОСОБА_1 10000 євро.

Також в якості обґрунтування оскаржуваної постанови суд зазначив, що шкода, яку гр. ОСОБА_1 потенційно могла завдати державі була незначною, вважаючи вказане однією з підстав для незастосування конфіскації предмету правопорушення, проте суд взагалі не визначив розмір та характер нанесеної шкоди.

Окрім того, в оскаржуваній постанові суд також не вказав чи мав правопорушник можливість відвернути шкідливі наслідки правопорушення, добровільно відшкодувати збитки або усунути заподіяну шкоду, навіть незначну.

Заслухавши пояснення представника Київської митниці Державної митної служби Короля Л.І., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника Старенького С.Є., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанову судді треба залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновки, викладені у постанові судді щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та обрання адміністративного стягнення у виді штрафу в апеляції представника Київської митниці Державної митної служби Короля Л.І. не заперечуються.

Апелянт заперечує лише висновок суду про незастосування до ОСОБА_1 конфіскації валютних коштів в сумі 1640 євро, вказуючи на невмотивованість та безпідставність такого рішення.

Проте доводи апелянта щодо невмотивованості та безпідставності такого рішення є необґрунтованими.

Так, проаналізувавши пояснення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, дані про її сімейний та матеріальний стан, суддя районного суду дійшов до висновку про те, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил призведе до порушення положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме втручання в право громадянки України ОСОБА_1 на повагу до власності, так як є непропорційним, оскільки покладає на неї індивідуальний надмірний тягар.

При цьому у постанові судді зазначено, що конфіскація вилученої валюти буде сприяти лише погіршенню матеріального стану правопорушника та ніяк не сприятиме вихованню громадянки України та попередженню вчинення нею нових порушень.

Висновок щодо незастосування конфіскації частини валютних коштів, які ввозились на митну територію громадянкою ОСОБА_1 , у постанові судді вмотивовано з посиланням на вимоги національного закону, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ та конкретні обставини справи.

Зокрема, при перевірці обставин справи судом було встановлено, що грошові кошти, які ОСОБА_1 мала при собі, виявлені в ручній поклажі при проходженні митного контролю є особистими коштами, заробленими в Іспанії.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , долученими до протоколу про адміністративне правопорушення, вона зазначила, що грошові кошти вона ввозила в України для себе і своєї сім'ї, грошові кошти нею переміщувалися без ознак приховування, вона не мала наміру порушувати законодавство України, проте дане порушення відбулося у зв`язку із незнанням нею митного законодавства.

З наданих захисником до районного суду документів убачається, що сім`я ОСОБА_1 , зокрема, її сестра потребувала оперативного втручання - ендопротезування кульшового суглоба.

При цьому в матеріалах справи є копія договору №11028 від 08 серпня 2021 року про надання платних медичних послуг та копія акту про надання послуг "Шведсько-української клінікою Енгельхольм" №155 від 07 серпня 2021 року про проведення ОСОБА_5 ендопротезування кульшового суглобу, вартістю 42 800 гривень (а.с. 69-77), а тому доводи апелянта про передчасність висновку суду про покладання «індивідуального надмірного тягара» на громадянку ОСОБА_1 є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що суд взагалі не визначив розмір та характер нанесеної шкоди є безпідставними, оскільки суддя районного суду в повній мірі врахував обставини справи, характер скоєного, особу правопорушника, та прийшовши до правильного висновку, що на правопорушника може бути накладено стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації вилученої валюти, оскільки конфіскація грошових коштів призведе до накладення на неї індивідуального та надмірного тягаря і буде непропорційною до вчиненого правопорушення.

Посилання апелянта на те, що незастосування конфіскації предметів правопорушення фактично звільняє особу від сплати загальнообов`язкових платежів не ґрунтується на вимогах закону, зокрема, ст. 471 МК України.

Доводи апелянта про те, що в оскаржуваній постанові суд також не вказав чи мав правопорушник можливість відвернути шкідливі наслідки правопорушення, добровільно відшкодувати збитки або усунути заподіяну шкоду, навіть незначну, є безпідставними, оскільки з оскаржуваної постанови судді убачається, що ОСОБА_1 грошові кошти переміщувала без ознак приховування, вона не мала наміру порушувати законодавство України, проте дане порушення відбулося у зв`язку із незнанням нею митного законодавства.

Отже, в апеляції представника Київської митниці Державної митної служби не наведені доводи на спростування висновку суду про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації вилученої у неї валюти, тому підстав для скасування постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року немає.

.

Отже, висновок, викладений у постанові судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року про відсутність підстав для застосування конфіскації валютних коштів в сумі 1640 євро є обґрунтованим, а відтак суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Київської митниці Державної митної служби Короля Л.І. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

Справа №760/24022/21

Провадження № 33/824/107/2023

Головуючий у першій інстанції Букіна О.М.

Доповідач Ковальська В.В.