ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 Справа №607/2176/23

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Тернопіль, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, пенсіонера, інваліда третьої групи, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

31 січня 2023 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем проживання АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство в присутності дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожна з яких в даному випадку є дитиною, що постраждала від домашнього насильство, оскільки стали свідком виниклого домашнього насильства, відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 1 розділу 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Також 31 січня 2023 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем проживання АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме чинив психологічний тиск, маніпулював правом власності, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

У судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у інкримінованому йому правопорушенні заперечив, просив доєднати до матеріалів справи копію витягу, який посвідчує його право власності на майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Пояснював, що 31 січня 2023 року він не вчиняв домашнього насильства щодо колишньої дружини та дітей, сидів на кухні та чув виклик працівників поліції колишньою дружиною, вона телефонувала до поліції. Перед тим ОСОБА_2 зателефонувала до дружини його брата та до свого сина, в ході розмови з яким назвала ОСОБА_1 непристойним словом. На виклик колишньої дружини прибув наряд поліцейських, яким двері відчинила ОСОБА_2 чи хтось з дітей. Своїх посвідчень працівники поліції ОСОБА_1 не показували, однак він з приводу виклику надав письмові пояснення і його колишня дружина також. Так, 29 січня 2023 року ОСОБА_1 збирався в гості до друзів, відкрив шафу, однак там були відсутні його речі, але з`явилися речі колишньої дружини, які він забрав і поскладав у дитяче ліжко. ОСОБА_1 вважає, що його постійно дискримінують у квартирі, яка є його власністю. Всі шафи та тумби зайняті речами його колишньої дружини та дітей. Речі ОСОБА_1 постійно кудись зникають або ж знаходяться у місці де він їх не залишав. Водночас, на такі його пояснення поліцейські роз`яснили, що він вчинив домашнє насильство та склали протокол.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що 31 січня 2023 року викликала поліцію, бо ОСОБА_1 перешкоджав їй та дітям проживати у квартирі, він їм не допомагає, аліменти не платить, провокує скандали, викидає речі, однак до поліції вона не зверталася, намагалася владнати конфлікти самотужки. Протягом трьох днів (29 січня 2023 року 31 січня 2023 року) потерпіла із дітьми перебували у м. Києві, повернулися додому близько 22.00 год. За декілька днів до того ОСОБА_1 погрожував, що викине речі, почне виселяти їх з квартири. Коли повернулися до м. Тернополя та у квартиру, то ОСОБА_2 помітила, що відсутні вішаки, на які вони вішають верхній одяг, у кімнаті побачила, що всі речі забрані з шафи, стояли на купі вперемішку. Після цього вона набрала «102», а діти почали готуватися до школи, менша дочка плакала, бо розуміла, що почнеться скандал. ОСОБА_2 телефонувала до дружини брата, щоб вони прийшли подивитися, що робиться в хаті, також телефонувала синові розповісти про те ж саме, на ОСОБА_1 ніяк не реагувала. Один раз в розмові з сином назвала його словом, яке його характеризує. Все це він записав на диктофон. ОСОБА_1 з самого початку провокував сварку, бо все записував. Щодо речей ОСОБА_1 , то вони нікуди не зникають, старіші вивезені на дачу, інші у «кладові» чи шафі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доведена наступними матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні: протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 548533 від 01 лютого 2023 року та серії ВАВ № 548821 від 31 січня 2023 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 від 31 січня 2023 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 31 січня 2023 року; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 279661 від 01 лютого 2023 року, яким ОСОБА_1 заборонено в будьякий спосіб контактувати із постраждалою особою ОСОБА_3 ; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 279662 від 01 лютого 2023 року, яким ОСОБА_1 заборонено в будьякий спосіб контактувати із постраждалою особою ОСОБА_4 ; копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , виданого 03 серпня 2009 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , виданого 18 лютого 2014 року.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 від 31 січня 2023 року вказано, що 31 січня 2023 року ОСОБА_1 чинив психологічний тиск на неї та доньок, скидав з шафи всі речі та казав, що ОСОБА_2 йшла з квартири, оскільки це його власність.

ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 31 січня 2023 року зазначив, що 31 січня 2023 року до його помешкання увірвалася колишня дружина та вчинила скандал та психологічне насилля. Вона забирає його речі із шафи, яка належить йому. Вона нічого у квартиру не принесла, а розпоряджається всім, як своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 1732 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будьяких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього закону дитина, яка постраждала від домашнього насильства, особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будьякій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Дослідженими в судовому засіданні доказами доведено, що ОСОБА_1 вчинив щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 домашнє насильство, а саме умисне позбавлення житла, одягу, іншого майна або можливості користуватися ними; погрози, внаслідок чого було спричинено потерпілим емоційну невпевненість та завдано шкоди їх психічному здоров`ю.

Окрім цього, діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які стали очевидцями домашнього насильства між батьками, є дітьми, які постраждали від домашнього насильства.

Аналізуючи вищенаведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного чи економічного характеру (погрози, позбавлення житла, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та (або) обтяжують відповідальність, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Згідно ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення, тому, у відповідності до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 401, 1732, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят),00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість),80 грн судового збору в доход держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 3001 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 321 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Тернопільського

міськрайонного суду О. Я. Герчаківська