БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/220/23
Провадження № 3/730/169/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Данько О.В.

з участю секретаря судового засідання Граб С.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою в АДРЕСА_1 , проживаючу в АДРЕСА_2 , одруженої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за ст.122-4 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 20 лютого 2023 року о 09-00 год. в м. Борзна по вул. С. Палія керувала автомобілем «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_2 , та потрапила у ДТП з автомобілем «ВАЗ 21099». Місце ДТП залишила, не повідомивши працівників поліції, чим порушила вимоги п.2.10 «А» Правил дорожнього руху, та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що 20.02.23 близько 9-00 години вона автомобілем везла дитину до лікарні. Неподалік лікарні, вона відчула удар у задню частину автомобіля. Не зрозумівши, що відбувається, вона зупинилась. Коли вийшла, то побачила, що в автомобілі пошкоджений задній бампер, а перехожі вказали на автомобіль який спричинив зіткнення і вже поїхав далі. Вона не могла залишатися на місці ДТП та чекати приїзду поліції, оскільки її дочка погано себе почувала, у неї була висока температура, тому вона повезла її до лікарні.

Заслухавши пояснення притягуваної, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленого законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

Положенням ст. 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

За змістом статей 10 та 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди через поганий стан здоров`я дитини ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються довідкою КНП «Борзнянський центр первинної медико санітарної допомоги» Борзнянської міської ради, з якої вбачається, що ОСОБА_1 20.02.2023 була на прийомі з хворою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки у ОСОБА_1 умислу на приховання факту ДТП не було, її дії щодо залишення місця ДТП були вчинені в стані крайньої необхідності, обумовленою небезпекою здоров`ю іншої особи, і ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, тобто залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди є менш значною шкодою, ніж відвернена шкода, яка могла бути заподіяна здоров`ю ОСОБА_2 у разі ненадання своєчасної медичної допомоги, суд дійшов висновку, що у цій ситуації ОСОБА_1 діяла у стані крайньої необхідності.

Беручи до уваги, що небезпека за викладених вище обставин була дійсною та не могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам, водій ОСОБА_1 відповідно до ст. 17 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності.

Пунктом 4 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Отже, ураховуючи сукупність доказів та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку із вчиненням особою дії в стані крайньої необхідності.

Оскільки за наслідками розгляду справи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягненню з неї не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 122-4, 247, 251, 252, 256, 266, 268, 280, 283, 284, 287-289 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП закрити у зв`язку із вчиненням особою дії у стані крайньої необхідності.

Вилучене посвідчення водія НОМЕР_3 від 14.08.1993 повернути ОСОБА_1 .

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.294 КУпАП.

Суддя Борзнянського районного суду О.В. Данько