Номер провадження: 33/813/60/23
Головуючий у першій інстанції Морозова І. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

судді Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

представників власника майна ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адвокатів Ковальської С.Є. та Пейчевої С.Д.,

представника Одеської митниці Держмитслужби України Кептене Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представників власника майна ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адвокатів Ковальської С.Є. та Пейчевої С.Д., на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2022 року якою,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туреччини, місце народження Республіка Туреччина, місце проживання АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 24.09.2021,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України,

встановив:

оскарженою постановою ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, що становить 98950 (дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень, а також конфіскації 950 пачок сигарет «Marlboro», 2050 пачок сигарет «Ashima», 140 пачок сигарет «Kult», які вилучені згідно з протоколом про порушення митних правил № 0972/50000/22, і конфіскації транспортного засобу марки «Mercedes-Benz, Travego 17 SHD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Туреччина, VIN - код № НОМЕР_3 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Згідно з оскарженою постановою, громадянин Туреччини ОСОБА_3 , 31.07.2022 року, о 17 години 57 хвилин, керуючи транспортним засобом - автобусом марки «Mercedes-Benz, Travego 17 SHD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Туреччина, VIN - код № НОМЕР_3 , що слідував з 12-ма пасажирами та іншим водієм з України до Румунії, прибув в пункт пропуску «Орлівка» митного посту «Орлівка» Одеської митниці.

В ході проведення прикордонно-митного контролю вказаного транспортного засобу було проведено усне опитування водіїв та пасажирів автобусу, які заявили про відсутність товарів, що під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

За результатами оцінки та аналізу ризиків було прийнято рішення щодо проведення поглибленого огляду вказаного транспортного засобу та особистих речей водіїв та пасажирів.

Під час проведення митного огляду вказаного транспортного засобу було виявлено приховані від митного контролю тютюнові вироби без марок акцизного податку України загальною кількістю 3140 пачок, які ОСОБА_3 перевозив в спеціально виготовлених сховищах (тайниках), а саме:

1) сигарети з маркуванням на упаковці «Marlboro» в кількості 950 пачок та сигарети з маркуванням на упаковці «Ashima» в кількості 1200 пачок, знаходились в нижній частині автобусу, поряд з багажним відділенням, яке обладнано спальним місцем, доступ до якого став можливим шляхом демонтування однієї стінки (фальш - панелі), тобто, виявлено втручання в конструктивні особливості даного транспортного засобу, а саме, за допомогою вирізання частини метала утворилась конструктивна порожнина, яку не можливо виявити без фізичного втручання та демонтажу фальш - панелі;

2) сигарети з маркуванням на упаковці «Ashima» в кількості 850 пачок та сигарети з маркуванням на упаковці «Kult» в кількості 140 пачок, знаходилися в подвійній підлозі салону автобусу, а саме, під час демонтування декоративних накладок на підлозі салону автобусу утворилась конструктивна порожнина, доступ до якої без фізичного втручання та демонтажу декоративних накладок, був не можливий.

Виявлення та вилучення прихованих сигарет з обладнаних та пристосованих з цією метою конструктивних ємностей вказаного транспортного засобу стало можливим за допомогою використання технічних засобів митного контролю, а саме: набору інструментів, дзеркала та ліхтарику.

Всі виявлені сигарети не були заявлені водієм вказаного транспортного засобу Yildirim Murat при усному опитуванні, не були письмово записані до митної декларації, та переміщувались ним через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), що утрудняють виявлення таких товарів.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів (тютюнових виробів) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представники власника майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали кожна окремо апеляційні скарги, в яких посилаються на незаконність та необґрунтованість постанови суду в частині конфіскації транспортного засобу, який не належить особі, на яку накладено адміністративне стягнення, не був спеціально переобладнаний та до нього не вносились конструктивні зміни для приховування від митного контролю виявлених та вилучених цигарок, а суд за власною оцінкою визнав його таким, що піддавався конструктивним змінам, хоча не є фахівцем у галузі експертних висновків та не може самостійно, без наявності висновку експерта дійти такого висновку та ємності в яких вони були знайдені не підпадають під дію положення п.53 ч.1 ст. 4 МК України. З огляду на що, транспортний засіб за санкцією ч.1 ст.483 МК України не підпадає під конфіскацію.

Посилаючись на зазначені доводи, представник власника ОСОБА_4 просить

змінити постанову суду та викласти її в наступній редакції: «Yildirim Murat визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, що становить 98950 (дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень, а також конфіскації 950 пачок сигарет «Marlboro», 2050 пачок сигарет «Ashima», 140 пачок сигарет «Kult», які вилучені згідно з протоколом про порушення митних правил № 0972/50000/22. Транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Travego 17 SHD». реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Туреччина, VIN - код № НОМЕР_3 - повернути власнику транспортного засобу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ».

Представник власника майна ОСОБА_5 просить скасувати постанову суду першої інстанції у частині конфіскації транспортного засобу марки «Mercedes-Benz, Travego 17 SНD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Туреччина, VIN-код № НОМЕР_3 , а транспортний засіб марки «Mercedes-Benz, Travego 17 SНD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Туреччина, VIN-код № НОМЕР_3 , повернути його власнику, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), паспорт НОМЕР_4 , виданий 08.07.2021 у м. Стамбул, дійсний до 08.07.2026, податковий номер НОМЕР_5 .

Крім того, адвокат Пейчева С.Д. надала до апеляційного суду письмові додаткові пояснення, в яких також посилається на те, що конфіскований автобус є транспортним засобом комерційного призначення, який використовується виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюється відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону та відповідно до п.3 ч.1 ст.461 МК України, не може підпадати під конфіскацію, а самі документи, що підтверджують зазначені обставини були надані митному органу, долучені до справи, але проігноровані судом. Крім того, на думку адвоката, такий вид стягнення не відповідає принципу пропорційності та вартості самого транспортного засобу, та є занадто обтяжливим для власника транспортного засобу, який не має причетності до правопорушення.

Крім того, представники власника майна просили поновити їм строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, який пропущений з поважних причин.

Представник Одеської митниці Держмитслужби України надав до апеляційного суду свої заперечення на апеляційні скарги представників власників майна, а також долучив додаткові матеріали, просить відмовити в задоволенні апеляційних скарг. Представник митниці зазначає, що транспортний засіб був переобладнаний з метою приховування від митного контролю цигарок під час їх переміщення через митний кордон України, він не підпадає під поняття транспортного засобу комерційного призначення, який використовується виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, а тому до нього могла бути застосована конфіскація.

Заслухавши представників власника майна, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; представника Держмитслужби України, який просив рішення місцевого суду залишити без змін та відмовити у задоволенні апеляційних скарг; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Що стосується обґрунтованості прийняття апеляційним судом до розгляду апеляційних скарг представників власника майна.

Згідно зі ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 2 ч.1 ст.497 МК України визначено, що у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи).

В свою чергу, ст.498 МК України передбачені права осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власників товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи). Тобто в даному випадку, власник конфіскованого транспортного засобу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) є заінтересованою особою, яка користується правами особи (щодо свого майна), такими ж як особа, яку притягують до адміністративної відповідальності, в тому числі правом користуватися юридичною допомогою захисника.

В свою чергу, ч.3 ст.499 МК України зазначено, що повноваження інших представників на участь у справі дають їм право на вчинення від імені осіб, яких вони представляють, усіх дій, зазначених у статті 498 цього Кодексу, крім передачі повноважень іншій особі (передоручення), оскарження постанови митного органу або суду (судді), одержання товарів або грошових сум у разі їх повернення.

З огляду на наведене, апеляційні скарги з клопотаннями про поновлення строку на оскарження постанови місцевого суду представників власника майна підлягають розгляду апеляційним судом.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржена постанова проголошена 03.11.2022 року за участі адвоката Ковальської С.Є., яка отримала копію постанови 11.11.2022 року. Адвокат Пейчева С.Д. участі в місцевому суді не приймала, копію постанови отримала 18.11.2022 року.

З метою доступу до правосуддя та дотримання права власника майна на справедливий суд, який серед іншого передбачає право на оскарження судового рішення, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягають задоволенню.

Що стосується доводів апеляційних скарг про незаконність оскарженої постанови судді районного суду в частині конфіскації транспортного засобу, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показами свідків, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до п.53 ч.1 ст.4 МК України, спеціально виготовлене сховище (тайник) - сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», використанням інших засобів чи способів, що утруднюють виявлення предметів, можуть визнаватися, зокрема, приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або в організмі людини чи тварини, а також надання одним предметам вигляду інших (зміна їхніх зовнішніх ознак - форми та стану, упаковки, ярликів, етикеток тощо).

Дослідивши та оцінивши у всій сукупності наявні в матеріалах докази, зокрема: протокол про порушення митних правил, письмові пояснення, наявні в матеріалах справи фотоматеріали та інші докази, додатково надані докази та пояснення, апеляційний суд приходить до висновку, що діяння, обставини якого підтверджені матеріалами справи, вірно кваліфіковані місцевим судом за ч. 1 ст. 483 МК України, як дії, спрямовані на переміщення товарів (тютюнових виробів) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників).

Апеляційний суд вважає, що митним органом доведено той факт, що у транспортному засобі марки «Mercedes-Benz, Travego 17 SНD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Туреччина, VIN-код № НОМЕР_3 , проводились конструктивні зміни, які відносять цей транспортний засіб до опису, що міститься в п.53 ч.1 ст. 4 МК України.

Апеляційний суд наголошує, що представники власника майна не надали апеляційному суду доказів, які б переконали суд, що місце в нижній частині автобусу, поряд з багажним відділенням, яке обладнано спальним місцем, доступ до якого став можливим шляхом демонтування однієї стінки (фальш - панелі), технічно передбачене конструкцією транспортного засобу, або було переобладнане відповідно до норм та внесене до технічного паспорту на транспортний засіб.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.495 МК доказом у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що районний суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, оскільки він перемістив товари через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), що утруднюють виявлення таких товарів. При цьому, ОСОБА_3 свою вину визнав, не заперечував факту скоєння вказаного адміністративного правопорушення та обставин, встановлених та зазначених в протоколі про порушення митних правил.

Що стосується доводів апелянтів про необхідність зміни рішення місцевого суду в частині конфіскації транспортного засобу, то ці доводи апеляційний суд визнає обґрунтованими, з огляду на таке.

Диспозиція ч.1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Тобто, формально, зазначений транспортний засіб підпадає під дію ч.1 ст.483 МК України в частині конфіскації майна, однак суд першої інстанції не врахував наступних обставин справи.

В силу ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні ЄСПЛ, від 06.11.2008 року по справі «Ісмаїлов проти Росії», встановлено, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, стягнення повинне бути пропорційним, відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам. У випадку, якщо суд дійде висновку, що стягнення у вигляді конфіскації майна не забезпечить балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності конкретної особи, то він має право не накладати таке стягнення навіть у випадку, коли воно передбачене положеннями МК України як обов`язкове.

Окрім того, обов`язкове застосування штрафу та конфіскація товару, як санкції за порушення митних правил, встановлені ст. 483 Митного кодексу, порушують гарантії захисту права власності. Такий висновок міститься в рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Краєва проти України» (заява №72858/13).

Так, ЄСПЛ у вказаній справі зазначив, що у питанні встановлення критерію справедливого балансу між інтересами суспільства та правами людини, високі судді не сприйняли аргументів представника України. Вони зазначили, що національний суд лише формально послався на характер правопорушення, дав інформацію про заявницю та її фінансове становище. Проте у тексті рішення не було дано оцінку обставинам поведінки особи, зв`язку між поведінкою та правопорушенням. І оскільки обсяг перевірки був надмірно вузьким, критерій справедливого балансу не дотримано. Крім того, згідно зі ст.483 Митного кодексу штраф у розмірі вартості товару та конфіскація товару були обов`язковими санкціями. Відсутність дискреції для судів не залишала можливості враховувати індивідуальні обставини. Це позбавляє сенсу будь-яку оцінку. ЄСПЛ раніше зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити необхідний справедливий баланс між спільним інтересом та захистом права власності окремо взятої особи. З огляду на це суд у Страсбурзі дійшов висновку, що в даній справі мало місце неспіврозмірне втручання у майнові права заявника. Тому ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції була порушена.

При розгляді даної справи апеляційний суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було вірно кваліфіковані дії ОСОБА_3 за ч.1 ст. 483 МК України.

Однак суд першої інстанції, при визначені виду стягнення, не врахував той факт, що транспортний засіб правопорушнику - Yildirim Murat не належить. Останній не заперечував факту приховування в ньому цигарок, що належать саме йому. При цьому, поза увагою місцевого суду залишилося те, що будь-яких обставин та доказів, які б вказували на те, що власник транспортного засобу - ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) причетний до вчиненого адміністративного правопорушення або йому було відомо щодо протиправної діяльності водія автобусу Yildirim Murat, митними органами встановлено не було та суду не надано.

Крім того, представниками власника транспортного засобу надано апеляційному суду докази стосовно того, що транспортний засіб «Mercedes-Benz, Travego 17 SHD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Туреччина, VIN - код № НОМЕР_3 , був переданий його власником ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) відповідно до договору оренди, тобто власником самостійно не використовувався.

Апеляційний суд звертає увагу, що власник транспортного засобу, через своїх представників, від початку справи надав як митним органам, так і суду документи щодо стану свого транспортного засобу на момент надання його в оренду, так і документи щодо використання цього транспортного засобу в цілях перевезень пасажирів. Крім того, представниками власника майна до суду надано довідку щодо вартості каско-страхування транспортного засобу марки «Mercedes-Benz, Travego 17 SHD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Туреччина, яка станом на 2022 рік, на момент вилучення транспортного засобу перевищує вартість конфіскованого товару майже в 14 разів.

Доводи представника митниці з приводу сумнівів щодо вартості вказаного транспортного засобу за наданими представниками власника майна документами апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки вказані документи містять відомості про страховика, відтиски штампів, а також завірений переклад на українську мову. Натомість представником митниці зворотних доказів, які б спростовували вказані в документах дані, апеляційному суду не надані.

Тобто, у даній справі, судом першої інстанції не враховано як співрозмірність накладення стягнення у виді конфіскації транспортного засобу (оскільки постановою суду конфісковано як весь виявлений товар, так і накладено штраф у розмірі 100 відсотків вартості товару), а також справедливий баланс між спільним інтересом та захистом права власності окремо взятої особи, в даному випадку власника транспортного засобу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який не є особою, яка причетна до порушення митних правил та не притягується в даній справі до адміністративної відповідальності.

Беручи до уваги вище викладене, апеляційний суд, не розглядаючи питання щодо правомірності застосування адміністративного стягнення до ОСОБА_3 , оскільки в цій частині постанова місцевого суду не оскаржується, вважає, що в даній справі достатнім і співрозмірним є застосування адміністративного стягнення без конфіскації транспортного засобу, оскільки таке стягнення порушує гарантії захисту права власності особи, яку не притягнуто до адміністративної відповідальності в даній справі, а митним органом не доведено причетності власника транспортного засобу до вчиненого ОСОБА_3 порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційних скарг представників власника майна ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адвокатів Ковальської С.Є. та Пейчевої С.Д. в частині необґрунтованого накладення адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «Mercedes-Benz, Travego 17 SHD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Туреччина обґрунтованими, але такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки постанова місцевого суду в такому випадку підлягає зміні, а не скасуванню, а ОСОБА_3 вже визнаний судом винуватим та притягнутий до адміністративної відповідальності, що не потребує рішення суду апеляційної інстанції в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги представників власника майна ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адвокатів Ковальської С.Є. та Пейчевої С.Д. задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2022 року щодо ОСОБА_3 - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови суду вказівку на застосування адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «Mercedes-Benz, Travego 17 SHD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Туреччина, VIN - код № НОМЕР_3 .

Транспортний засіб марки «Mercedes-Benz, Travego 17 SHD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Туреччина, VIN - код № НОМЕР_6 повернути власнику або за дорученням іншій уповноваженій власником особі.

В іншій частині постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський