Справа № 130/2835/22
Провадження № 33/801/199/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 лютого 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ 3279 № 143742 від 07 грудня 2022 року, цього ж дня о 12:30 год. в АДРЕСА_1 в продуктовому магазині «Єва» ОСОБА_1 здійснювара реалізацію підакцизних товарів, а саме спиртних та слабоалкогольних напоїв без ліцензії, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Стягнуто з неї судовий збір в розмірі 496,20 грн на користь держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правпорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ 3279 № 143742 від 07 грудня 2022 року, рапортом страшого інспектора чергового ЧЧ СМ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, письмовими поясненнями ОСОБА_1 відповідно до яких остання підтвердила факт, викладений в протоколі, письмовими поясненнями свідків, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку апелянта матеріали справи не містять у відповідності до ст.251 КУпАП належних та допустимих доказів її вини та складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що інспектором СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області не надано жодного доказу, що у приміщенні продуктового магазину «Єва» здійснювалася господарська діяльність, а саме: відсутні чеки, квитанції, ордери, розписки, інші документи фінансового характеру на придбання продукції і взагалі, що в даному магазині були алкогольні та слабоалкогольні напої, а також докази того, що ОСОБА_1 не отримувала ліцензії на продаж алкогольних та слабоалкогольних напоїв.

На думку апелянта до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів того, що дії ОСОБА_1 мають ознаки підприємницької діяльності, а так само в матеріалах справи відсутні докази того, що з метою здійснення ОСОБА_1 торгівлі було отримання прибутку, яка є обов`язковою умовою здійснення господарської діяльності. Також відсутні належні і достатні докази того, що ОСОБА_1 , систематично, на свій власний ризик здійснювала торгівлю алкогольними напоями з метою отримання прибутку.

Крім того, апелянт зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, які б могли підтвердити обставини, вказані в ньому, а також в ньому відсутнє посилання на нормативно-правовий акт, норми якого було порушено.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчинених адміністративних правопорушень, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

При апеляційному розгляді встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ 3279 № 143742 від 07 грудня 2022 року, вбачається, що цього ж дня о 12:30 год. в АДРЕСА_1 в продуктовому магазині «Єва» ОСОБА_1 здійснювала реалізацію підакцизних товарів, а саме спиртних та слабоалкогольних напоїв без ліцензії, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про події правопорушення та особу, яка його вчинила.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписала його та в графі протоколу про адміністративне правопорушення «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення», вказала, що: «пояснення додається». Будь-яких зауважень щодо їх змісту чи клопотань остання не заявляла. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП їй були роз`яснені.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією частини 1 статті 164 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до статі 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, важливими і обов`язковими ознаками господарської діяльності є її систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) та її здійснення суб`єктом на власний ризик з метою одержання прибутку.

Отже систематичність є ознакою підприємницької діяльності, а не умовою притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КпАП України як про те стверджує апелянт.

ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9), а відтак повинна здійснювати свою господарську діяльність відповідно до закону, в тому числі з урахуванням вимог Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Відповідно до частини 20 статті 15 Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Асортимент і кількість алкогольних напоїв, які вказано в квитанції про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справі про адміністративні правопорушення № 3254 (а.с.24) свідчать про реалізацію алкогольних напоїв та одержання прибутку від їх продажу.

Крім того, з письмових пояснень ОСОБА_1 , які надані під час складання адміністративного протоколу відносно останньої вбачається, що вона здійснювала дореалізацію алкоголю вже після закінчення дії ліцензії (а.с.3).

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі не зазначено нормативно правового акта, норми якого вона порушила, не заслуговують на увагу, оскільки це не спростовує висновків суду першої інстанції.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення нею господарської діяльності у зазначеному закладі, докази продажу алкогольних напоїв, а також докази неотримання нею ліцензії на продаж алкоголю є безпідставними та спростовуються протоколом, квитанцією про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справа про адміністративні правопорушення від 07 грудня 2022 року № 3254, відповідно до якого під час огляду виявлено та вилучено, зокрема, алкогольні та слабоалкогольні напої в загальній кількості 19 штук (а.с.24), а також відомостями із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9) з якої вбачається наявність реєстрації ФОП ОСОБА_1 та поясненнями останньої, про здійснення нею дореалізації алкоголю вже після закінчення дії ліцензії (а.с.3).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, які б могли підтвердити обставини, зазначені в ньому, на правильність висновків суду не впливають, оскільки у суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, факт скоєння правопорушення ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема і поясненнями громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4,5), які підтвердили факт здійснення ОСОБА_1 торгівлі алкогольними напоями без ліцензії та їх вилучення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 лютого 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий