КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за участю:

особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

представника потерпілої - адвоката Кухаренко О.В.,

за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м.Києва від 02 грудня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дарницького районного суду м.Києва від 02 грудня 2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 гривні 20 копійок.

Відповідно до зазначеної постанови, 13.11.2022 р. о 19-00 год. по 20-40 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо дружини гр. ОСОБА_2 , психологічного та економічного характеру, а саме не пускав до квартири, погрожував, налаштовував дитину проти останньої, чим викликав побоювання за свою безпеку гр. ОСОБА_2 та безпеку дитини. За скоєне адміністративне правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати, та провадження по справі закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Вирішити розподіл судових витрат

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, в рішенні помилково зазначено, що ОСОБА_1 частково визнав свою вину, що стало наслідком винесення незаконного судового рішення, при цьому ОСОБА_2 підтвердила у своїй заяві та в суді, що вона з березня 2022 року проживає окремо від сина та від ОСОБА_1 , прохання останнього покинути ОСОБА_2 квартиру було обумовлене лише піклуванням за дитину, оскільки в час, коли ОСОБА_2 прийшла до маленької дитини в гості, ця дитина вже мала лягати спати, а не готуватись до школи, доказом того, що потерпіла зловживає своїми правами, маніпулює та особисто покинула дитину і почала орендувати іншу квартиру, в якій проживає разом з іншим чоловіком, є й інша справа, в якій провадження за порушення ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що потерпіла є неналежним свідком по справі, оскільки вона заінтересована особа, яка переслідує лише меркантильні особисті інтереси, оскільки прагне отримувати з усіх ситуацій особисту вигоду, доказом чого є наявні чисельні цивільні справи, ініційовані нею.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_2 та її представника - адвоката Кухаренко О.В., котрі просили рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість завдання шкоди, чи завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого, або можливість її заподіяння.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.11.2022 потерпілою ОСОБА_2 було подану заяву до начальника Дарницького УП ГУ НП В м. Києві, в якій остання вказує на те, що ОСОБА_1 вчиняє по відношенню до неї психологічне насильство.

При цьому у судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував вказане, та зазначив, що з потерпілою не конфліктував, тим паче не вчиняв будь-якого фізичного чи психологічного насилля, він лише просив, щоб ОСОБА_2 залишила квартиру, де він проживає разом зі спільним сином, та жодним чином не ображав та не залякував її, між ним та потерпілою існує невирішений спір щодо участі матері у спілкуванні з дитиною.

Сама потерпіла в суді апеляційної інстанції зазначила, що дійсно, 13.11.2022 року прийшла до квартири, яка є спільною власністю з її колишнім чоловіком, де останній проживає разом із спільною дитиною, щоб провести час з останнім, так як колишній чоловік чинить перепони в спілкуванні з ним, та прийшовши до квартири її син та ОСОБА_1 почали ігнорувати її, колишній чоловік сказав, щоб вона лишила квартиру, при цьому в них виник словесний конфлікт, та були викликані працівнкии поліції.

Згідно зі ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі відсутні належні та достовірні докази вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства по відношенню до своєї дружини (відеофіксація, пояснення свідків, тощо).

Наявні в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення та пояснення потерпілої не є достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не підтверджена достатніми та допустимими доказами, тобто не доведена поза розумним сумнівом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а почате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду щодо ОСОБА_1 - скасуванню, із закриттям провадження у справі щодо нього, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м.Києва від 02 грудня 2022 рокущодо ОСОБА_1 - скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Миколюк