Справа № 589/1958/22
Провадження № 3/589/105/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року м. Шостка

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Євдокімова О.П. в приміщенні зали суду Шосткинського міськрайсуду Сумської області розглянувши матеріали, які надійшли з Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 240323 від 08.07.2022 протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2022 року, о 21 годині 02 хвилин по вул. Депутатській в м. Шостка ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту ч.1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність настає за, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, та вказав, що того дня він їхав на автомобілі разом зі своїм товаришем, який і був за кермом автомобіля, в свою чергу він лише вихватив кермо автомобіля задля зупинки транспортного засобу, бо його товариш був в стані алкогольного сп`яніння. Не заперечував, що він дійсно після зупинки автомобіля вийшов з водійських дверей так як двері пасажирського сидіння були заклинені. Не заперечував , що він вийшов перший із салону автомобіля , бо його товариш і власник автомобіля був в стані алкогольного сп`яніння і по дорозі чуть не скоїв ДТП. А так як салон кабіни широкий, то він мав можливість вийти з авто першим.

Однак його вина доводиться наступними доказами у справі.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ВРПП Шосткинського РУП в Сумській області ОСОБА_2 , який склав протокол, пояснив, що під час патрулювання ним був помічений автомобіль «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який виляв по усій проїзній частині. Після чого було прийнято рішення про зупинення вказаного транспортного засобу. Коли вказаний автомобіль зупинився з водійського місця з машини вийшов ОСОБА_1 , він мав ознаки алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, як на місці так і в мед.закладі на що він категорично відмовився.

З оглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 на неодноразові вимоги працівників поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився.

Крім того з матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 намагаючись домовитися з працівниками поліції, щодо нескладання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, визнав що він дійсно керував транспортним засобом бо його товариш перебував в стані алкогольного сп`яніння, і просив скласти відносно нього протокол за інше порушення ПДР.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, що за кермом був не він, і вважає такі дії останнього способом уникнути відповідальності за вчинене, так як його пояснення повністю спростовуються долученим до справи відеозаписом, поясненнями поліцейського

Так з відео, пояснень самого ОСОБА_4 та працівника поліції вбачається , що в автомобілі було лише дві особи він і власник ТЗ. Обидві особи з ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 декілька разів пояснював працівникам поліції , що за кермом він не був , але жодного разу не вказував хто ж був за кермом. Чоловік з яким останній знаходився в автомобілі, також перебував під час складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_4 однак жодного разу ніхто з них не повідомив поліцію, що за кермом був не ОСОБА_4 а саме він.

Крім цього з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, на 3 відеофайлі , хронологічному відрізку з 21:26:00 ОСОБА_1 пояснює, що він сів за кермо і «тихенько їхав» , щоб уникнути можливого ДТП під керування його товариша.

Згідно з практикою ЄСПЛ, принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (справа «Крес проти Франції» 2001 року).

Принцип змагальності сторін передбачає, що кожній стороні повинна бути надана належна можливість, щоб відстоювати власний інтерес у справі, включаючи подання доказів, за умов, що не ставлять її у невигідне становище порівняно із суперником. Іншими словами, принцип рівності процесуальних засобів по суті означає процесуальну рівність між сторонами (справа «Ноймайстер проти Австрії» 1968 року).

Судом було надано можливість правопорушнику запросити у судове засіданні в якості свідка особу, з яким він їхав в ТЗ , але останній не скористався такою можливістю, не повідомив суду прізвище ім`я та по-батькові та адресу місця мешкання вказаної осооби.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд приходить до висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дослідивши та оцінивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки є доведеним факт того, що він відмовився від проходження відповідно до встановлено порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 має посвідчення водія.

Накладаючи на особу, що вчинила правопорушення, адміністративне стягнення, суд бере до уваги вимоги ст. 33 КУпАП, тобто характер вчиненого правопорушення, особу, що вчинила правопорушення, ступінь його вини, наявність посвідчення водія, відсутність обставин що обтяжують та пом`якшують покарання останнього, а також враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП, приходить до висновку про необхідність накладення на особу, що вчинила правопорушення, стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі і порядку, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 130 ч. 1, КУпАП, а також враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ст. 130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян тобто штраф на суму 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. на користь Держави в особі Державної судової адміністрації (реквізити: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; код банку отримувача: 899998; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; Призначення платежу; 101; , Судовий збір, стягнутий з ОСОБА_1 на користь держави, за рішенням № 589/1958/22.

Постанова судді може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.П.Євдокімова