ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3927/22 Головуючий суддя І інстанції Цвіра Д.М.
Апеляційне провадження № 33/818/145/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 496 гривень 20 коп.

Постановою встановлено, що 06.07.2022 о 16:40 год. в м. Харкові по проспекту Незалежності, 13, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mazda (3), державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродня блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (КНП «ХОР» ОНД) відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2022 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що він керував транспортним засобом. Зазначає, що автомобілем керував його батько, якому стало погано та він забрав документи на автомобіль і пішов додому. Апелянт вказує, що він, коли підійшов до свого автомобіля, до нього підійшли працівники поліції та попросили документи, але оскільки документів у нього не було, він разом з поліцейськими поїхали до його батька. Забравши документи у останнього, працівники поліції попросили його підписати чисті бланки, що він і зробив.

В судове засідання, яке призначалося судом апеляційної інстанції, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, але на їх адреси місця мешкання, що містяться в матеріалах справи (а.с.4, 5), апеляційним судом направлялися судові виклики (арк.31, 32).

Крім того, до початку апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заявляв клопотань про відкладення судового засідання для повторного виклику вказаних свідків.

За таких обставин, з урахуванням думки ОСОБА_1 , апеляційний суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з урахуванням доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та відомостей наявних у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу сторони захисту в повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови за апеляційними доводами ОСОБА_1 , наданими під час апеляційного розгляду, судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується відомостями наступних доказів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 222081 від 06.07.2022 року (арк.1), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння (арк.3), письмових пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк.4, 6) та наявного в матеріалах справи відеозапису (арк.10).

Так, згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 222081 від 06.07.2022 року вбачається, що 06.07.2022 о 16:40 год. в м. Харкові по проспекту Незалежності, 13, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mazda (3), державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (не природня блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (КНП «ХОР» ОНД) відмовився у присутності двох свідків (арк.1).

Належить врахувати, що ОСОБА_1 будь-яких зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 222081 від 06.07.2022 року не подавав, підписавши цей протокол особисто.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду адміністративної юрисдикції із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, з метою ініціювання службової перевірки , хоча мав для цього достатньо часу.

Крім того, апелянтом не надано відомостей про те, що ним подавалися заяви в порядку чинного КПК України про вчинення посадовими особами, які складали протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 222081 від 06.07.2022 року, кримінального правопорушення, пов`язаного із фальсифікацією матеріалів цієї справи та перевищенням працівникам поліції своїх службових обов`язків. Також відсутні відомості про звернення ОСОБА_1 зі скаргою до керівництва патрульної поліції, з метою ініціювання проведення службової перевірки.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу, а саме те, що він не керував транспортним засобом та введення його в оману під час складання адміністративного матеріалу, є необґрунтованими.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується:

- відомостями письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 06.07.2022 року, які письмово підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» (арк.4, 5);

- відомостями відеозапису з нагрудних камер поліцейських (файл «»), на якому зафіксовано, що поліцейський в присутності двох свідків пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння огляду у закладі охорони здоров`я КНЛ ХОР ОНД, але останній відмовився від проходження такого огляду.

Крім того, з відомостей цього відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 оспорював факт керування ним автомобіля Mazda (3), державний номерний знак НОМЕР_1 , а також факт законності його зупинки працівниками поліції (арк. 10);

- відомостями з бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 06.07.2022 року до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло. Огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп`яніння (арк. 3).

Апеляційної інстанції також враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України (а.с.2), а тому повинен знати наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на законну вимогу працівників поліції.

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідність.

Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає істотних порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд критично ставиться до апеляційних доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем Mazda (3), державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки цей транспортний засіб належить саме йому, а відстань від місця зупинки автомобіля (м. Харків, пр. Незалежності, 13) до місця мешкання його батька, що зазначено в апеляційній скарзі (м.Харків, пр.Науки, 17), є значною, а тому версія апелянта про те, що саме його батько керував транспортним засобом та у зв`язку з поганим самопочуттям залишив автомобіль і пішов пішки додому, а ОСОБА_1 через деякий час з`явився біля свого транспортного засобу та лише шукав в ньому документи, на думку суду, є нелогічними та свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення водія від керування, на думку суду є суб`єктивними та не доводять невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки, враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків, які були відібрані під час його складання. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами апелянта, оскільки в такий спосіб вбачається спроба апелянта уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, твердження апелянта про незаконні дії працівників поліції також є необґрунтованими та суб`єктивними, оскільки пов`язані з обраним способом захисту.

Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков