Справа №295/57/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Зіневич І.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

за ст. 173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

17.12.2022 о 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурної лайки та погрожував, чим своїми діями вчинив психологічне насильство.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом на направлення смс-повістки на мобільний номер останнього, яку згідно довідки про доставку ОСОБА_1 отримав 05.01.2023. Крім того, ОСОБА_1 достеменно відомо про розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності судом, про що свідчить його власноручний підпис у відповідній графі протоколу (а.с.1). Однак, незважаючи на викладене, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

Закон виходить з презумпції, що учасник справи повинен дізнатися про хід розгляду справи, тобто діє презумпція обізнаності. Цю ж презумпцію обізнаності слід застосувати і до випадків інформування учасника справи про дату судового розгляду альтернативними способами повідомлення. Якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх в протоколі, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери і адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.О. проти Іспанії від 07.07.1989).

Зважаючи на викладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема, у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17.11.2022.

З метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_1 у судове засідання неповажними і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з цим суд розглядає справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173-2 ч.1 КУпАП доведена доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №739802 від 26.12.2022; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він не заперечував факт виникнення конфлікту 17.12.2022 між ним та ОСОБА_2 ; письмовим зверненням ОСОБА_2 на адресу відділу поліції, де остання просить прийняти міри відносно співмешканця матері та її письмовими поясненнями.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильство.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір в сумі 496, 20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя І.В. Зіневич

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.