Єдиний унікальний номер судової справи 201/1158/23
Номер провадження 3/201/737/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ополинська І.Г., за участю прокурора Демченка Д.В., адвоката Зоц А.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яка надійшла з управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, працюючого актором драми 1 категорії (членом комісії з питань преміювання працівників) КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення № 174, 176, 177 від 26.01.2023 року, ОСОБА_1 , як член комісії з питань преміювання працівників КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради», будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України № 1700-VII, суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, приймаючи участь у засіданні комісії з питань преміювання працівників КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради», не вжив заходи щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, в порушення вимог ст. ст. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів комісію з питань преміювання працівників КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради», перед проведенням оцінювання особистого внеску у підсумки діяльності театру, загальні результати роботи та визначення собі розміру премії за результати роботи у листопаді 2022 року.

Крім того, ОСОБА_1 , як член комісії з питань преміювання працівників КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради», будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України № 1700-VII, суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, приймаючи участь у засіданні комісії з питань преміювання працівників КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради», не вжив заходи щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, в порушення вимог ст. ст. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів комісію з питань преміювання працівників КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради», перед проведенням оцінювання особистого внеску у підсумки діяльності театру, загальні результати роботи та визначення собі розміру премії за результати роботи у лютому 2021 року.

Крім того, ОСОБА_1 , як член комісії з питань преміювання працівників КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради», будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України № 1700-VII, суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ст. ст. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: оцінив особистий внесок у підсумки діяльності театру, загальні результати роботи; визначив собі розмір премії за результати роботи у лютому 2021 року; проголосував на засіданні комісії з питань преміювання працівників.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що він працює актором драми 1 категорії КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради» та є членом комісії з питань преміювання працівників. Зазначив, що вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях не визнає у зв`язку з тим, що особисто за себе він не голосував, голосування з приводу преміювання працівників театру проводилося за списком, та остаточне рішення з приводу преміювання працівників приймав керівник театру. Також ОСОБА_1 вважає, що виконуючи обов`язки члена комісії з питань преміювання вона не діяв в умовах реального конфлікту інтересів. У зв`язку з чим просив закрити справу про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Захисник Зоц А.О. до канцелярії суду подала письмові пояснення, які в судовому засіданні підтримала в повному обсязі, акцентувала увагу на тому, що ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки члена комісії з питань преміювання працівників не являється суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, так як не наділений організаційно-розпорядчими функціями, так як ні він, ні комісія не приймає жодних рішень про виплату премії, а лише рекомендує керівникові театру виплатити премії в тому чи іншому розмірі. Кінцеве рішення приймає керівник театру і саме він наділений функціями, які притаманні суб`єкту на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Прокурор Демченко Д.В. у судовому засіданні підтримав протоколи про адміністративне правопорушення № 174, 176, 177 від 26.01.2023 року відносно ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події, складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частина 1 ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»:

потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що: по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій, на відміну від потенційного конфлікту інтересів, де достатньо встановити лише сам факт існування приватного інтересу, який може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень.

Таким чином, для встановлення факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність у ОСОБА_1 , як члена комісії з питань преміювання працівників КЗК «Дніпровський драматичний молодіжний театр «Віримо!» Дніпровської міської ради реального конфлікту інтересів при визначені розміру премії за результатами роботи у лютому 2021 року та у листопаді 2022 року, слід виходити із встановлених в порядку ст. 280 КУпАП обставин справи та відповідних нормативно-правових актів, що регламентують діяльність такої посадової особи і її обов`язки із запобігання корупції.

Під час судового розгляду встановлено, що рішення про преміювання працівників театру за лютий 2021 року та листопад 2022 року приймалось в межах наявного розміру фонду заробітної плати та власних доходів, які дозволяють преміювати працівників, що видно з протоколу засідання та відповідає вимогам Положення про преміювання.

Також в судовому засіданні встановлено, що преміювання всього адміністративного персоналу здійснено в однаковому розмірі 100% від посадового окладу, що видно з додатку протоколу засідання і голосувалось всіма членами комісії одноголосно виходячи не з власних інтересів, а з урахуванням наявного фонду оплати праці і його належного розподілу.

Враховуючи викладене вважаю, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, як і б беззаперечно свідчили, що при прийнятті рішення про преміювання існував реальний вплив на об`єктивність або неупередженість ОСОБА_1 , тобто існував реальний конфлікт інтересів.

З урахуванням того, що суддя дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, тобто правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, приходжу також і до висновку, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій в умовах реального конфлікту інтересів, тобто в діях останнього також відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, у відповідності до сталої практики ЄСПЛ, а саме справи «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г. Ополинська