"28" лютого 2023 р. Справа № 363/1157/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2023 року головуючим суддею по справі призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 757888 від 17.02.2023 року вбачається, що 17 лютого 2023 року ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: погрожував фізичною розправою.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під час розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясування вищезазначених обставин здійснюється у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом дослідження під час судового розгляду доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Крім того, відповідно до ст. 278 КУпАП суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищевказаного, можна зробити висновок, що притягнення особи до адміністративної відповідальності може відбуватися лише за наслідком розгляду і вирішення судом справи про адміністративне правопорушення, в межах якої у встановленому законодавством порядку будуть досліджені всі належні, допустимі, достовірні докази, які в своїй сукупності будуть достатніми для того, щоб встановити факт вчинення адміністративного правопорушення та особу, яка його вчинила. З цією метою при підготовці справи до розгляду суд перевіряє правильність складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскільки повнота та правильність їх складання впливає на об`єктивну можливість суду повно, всебічно та точно встановити всі обставини та факти вчинення адміністративного правопорушення та вирішити питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності може відбуватися лише за наслідком розгляду і вирішення судом справи про адміністративне правопорушення, в межах якої у встановленому законодавством порядку будуть досліджені всі належні, допустимі, достовірні докази, які в своїй сукупності будуть достатніми для того, щоб встановити факт вчинення адміністративного правопорушення та особу, яка його вчинила. З цією метою при підготовці справи до розгляду суд перевіряє правильність складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, оскільки повнота та правильність їх складання впливає на об`єктивну можливість суду повно, всебічно та точно встановити всі обставини та факти вчинення адміністративного правопорушення та вирішити питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тому з метою запобігання необґрунтованому та несправедливому притягненню особи до адміністративної відповідальності суд на основі повного, всебічного та ретельного дослідження всіх наявних допустимих, достовірних, належних доказів повинен встановити та відтворити всі обставини та факти вчинення адміністративного правопорушення таким чином, щоб можна було зробили категоричні та безумовні висновки щодо вчинення адміністративного правопорушення та особи правопорушника.

Зробити такі висновки за відсутності належної доказової бази, єдиними уповноваженими на збирання якої є лише органи (посадові особи), що уповноважені на складення протоколу, неможливо.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

На противагу цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 складаються лише з протоколу, рапорту, заяви та письмових пояснень, що є критично маленькою доказовою базою для встановлення всіх обставин та фактів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Єдиним доказом, що підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення. Але протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол не може бути єдиним, однозначним та беззаперечним доказам у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного доказу, у тому числі аудіо- та відеозапису, пояснень свідків, тощо, на основі яких суд мав би можливість встановити факт вчинення правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 173-2 КУпАП, конкретний характер дій, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою та застосуванні фізичної сили, а також визначити особу, винну у вчиненні таких протиправних дій.

Для того, щоб в межах даного провадження у справі про адміністративне правопорушення зробити категоричні та беззаперечні висновки щодо вчинення правопорушення, характеру конкретних дій, а також винної особи суду недостатньо лише протоколу, що є за своєю сутністю процесуальними документами фіксації факту, а також письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тому працівникам поліції у процесі доопрацювання матеріалів справи, складених відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, потрібно надати всі можливі зібрані та наявні докази, що будуть підтверджувати та вказувати на всі елементи та ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджувати або спростовувати винуватість ОСОБА_1 , зокрема, у вчиненні дій, що полягають у висловленні погроз фізичної розправи.

Суд звертає увагу, що аналіз диспозиції ст. 173-2 КУпАП та положень ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дає можливість зробити висновок, що вимоги законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюються на вичерпне коло осіб, які в більшості випадків пов?язані між собою родинними, сімейними стосунками або спільно проживають, мають спільний побут, права та обов?язки як у подружжя. Таким чином, склад адміністративного правопорушення ст. 173-2 КУпАП передбачає спеціального суб?єкта, яким є особа, на яку поширюються вимоги законодавства про запобігання та протидію домашнього насильства. Вичерпний перелік таких осіб наводиться у ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При перевірці протоколу про адміністративне правопорушення судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У той же час матеріали справи не містять будь-якого документа, який би підтверджував той факт, що ОСОБА_1 є особою, на яку поширюються вимоги законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Зокрема, відсутні будь-які документи, що засвідчують наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 родинних чи сімейних стосунків сина та батька відповідно.

Тому працівники поліції у процесі доопрацювання матеріалів справи повинні надати всі можливі належні, допустимі та достовірні докази, на основі яких суд мав би можливість встановити, що ОСОБА_1 є особою, на яку поширюються вимоги законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Це повинні бути докази, які засвідчують або наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 родинних чи сімейних відносин сина та батька.

Крім того, оскільки під час розгляду справи суд встановлює не тільки обставини та факти вчинення правопорушення, але і обставини та факти, що характеризують особу правопорушника, то суд звертає увагу, що до матеріалів справи не додано витяг з бази даних «АРМОР», що позбавляє суд можливості встановити наявність чи відсутність фактів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а відповідно вирішити питання про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 , а у подальшому вирішити питання про вид і розмір стягнення.

Крім того, до матеріалів справи не додано жодного характеризуючого матеріалу ОСОБА_1 , зокрема, за місцем проживання, що позбавляє суд можливості встановити всі обставини та факти, що стосуються особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та відтворити його соціально-поведінкову картинку.

Суд звертає увагу, що на усунення зазначених недоліків було здійснено спробу виклику ОСОБА_1 у судове засідання для надання ним особисто пояснень з приводу обставин та фактів адміністративного правопорушення. Для забезпечення прибуття ОСОБА_1 у судове засідання було направлено SMS-повідомлення про дату, час і місце судового засідання на його номер телефону, що вказаний у матеріалах справи, опубліковано оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області, а також здійсненні спроби особисто за допомогою телефонограми повідомити про розгляд справи як за номером ОСОБА_1 , так і за номером його батька, що вказаний у його заяві.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, має бути розглянута судом протягом доби з моменту отримання матеріалів справи. Враховуючи такі обмежені строки розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, важливого значення набуває питання належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце судового розгляду її справи. При цьому з огляду на характер правопорушення та обмежену доказову базу участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у цій справі є пріоритетним, оскільки саме за допомогою її пояснень суд має можливість відтворити всі обставини та факти, що мали місце при вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, оперативне та ефективне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, є пріоритетним завданням суду, у тому числі під час підготовки справи до судового розгляду.

Оскільки справа розглядається в дуже обмежені строки з моменту отримання відповідних матеріалів, то використання стандартів засобів поштового зв`язку, у тому числі для відправлення судової повістки про виклик до суду, особливо в умовах воєнного стану, не забезпечить виконання завдання оперативного та ефективного повідомлення особи, чия справа розглядається у той же день. Внаслідок цього єдиними можливими та ефективними способами повідомлення особи про дату, час і місце судового розгляду залишаються лише: або доставлення особи працівниками поліції безпосередньо до суду з метою розгляду справи у той же день, або використання інших альтернативних способів повідомлення, зокрема, SMS-повідомлення про дату, час і місце судового розгляду, телефонограми тощо.

У випадку недоставляння працівниками поліції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, або встановлення неможливості використання альтернативних способів повідомлення про дату, час і місце судового розгляду (відсутність номеру телефону, перебування абоненту зв`язку поза межею доступності тощо) суд позбавлений об`єктивної можливості оперативно та ефективно завчасно повідомити особу про дату, час і місце судового розгляду, внаслідок чого зазначена особа позбавляється свого основоположного права на доступ до справедливого суду, що передбачає необхідність забезпечення її участі та заслуховування її думки. Позбавлення права на доступ до суду є негативним та неприпустимим явищем для демократичної та правової держави, якою відповідно до ст. 1 Конституції України є наша держава.

Судом було вжито всіх можливих та належних процесуальних засобів належного та оперативного повідомлення ОСОБА_1 про проведення судового засідання, однак зазначене SMS-повідомлення так і не було доставлено на номер телефону ОСОБА_1 , що був вказаний у матеріалах справи, а в телефонному режимі ОСОБА_1 за цим же номером телефону повідомити неможливо, оскільки абонент зв`язку перебуває поза межею досяжності. Те ж саме стосується і номеру телефону його батька, що вказаний у матеріалах справи.

За таких умов суд позбавлений не тільки об`єктивної можливості належним чином повідомити ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду його справи, але і розглянути саму справу в обмежений строк за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 02.09.2021 року у справі № 11-97сап20 зробила висновок, що немає процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього.

На додаток до цього відповідно до положень п. 24 ППВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Верховний Суд України визнав правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. Таким чином, Верховний Суд України визнав неприпустимість спрощеного підходу до розгляду і вирішення справ про адміністративне правопорушення.

Враховуючи обмежені строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, неможливість завчасного та оперативного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового розгляду, а також зважаючи на те, що без його участі суд позбавлений можливості з`ясувати всі обставини та факти вчинення правопорушення, то суд доходить до висновку про необхідність повернення матеріалів справи на доопрацювання.

З огляду на вищенаведені недоліки, що перешкоджають розгляду справи по суті, працівникам поліції потрібно або забезпечити явку ОСОБА_1 до Вишгородського районного суду Київської області для розгляду його справи у той же день, або надати інші відомі та актуальні його засоби зв`язку, що забезпечить можливість доставлення йому SMS-повідомлення або телефонограми.

Отже, з огляду на допущену неповноту при складанні адміністративного матеріалу, що в свою чергу унеможливлює повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи в судовому засіданні, оскільки при розгляді справи суд повинен з`ясувати всі конкретні обставини справи і з урахуванням досліджених доказів постановити в справі належне рішення, суд приходить до висновку про необхідність повернення вказаного матеріалу до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повернути до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області для належного оформлення та усунення зазначених недоліків.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Рукас