Справа № 159/3787/22 Провадження №33/802/100/23 Головуючий у 1 інстанції:Лесик В.О.
Категорія:ст. 122-4 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Клімука В.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. Провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 13 березня 2022 року о 11 год 30 хв, керуючи транспортним засобом марки «Citroёn Jumpy» р.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиць Левицького-Макаренка в м.Ковель, не будучи уважним, не стеживши за дорожньою обстановкою та її зміною, під час руху заднім ходом здійснив наїзд на автомобіль марки «Фольксваген» р.н.з. НОМЕР_2 , вчинивши дорожньо-транспортну пригоду та залишив її місце, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності став відомий йому23.01.2023.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що ОСОБА_1 стало відомо про існування оскаржуваної постанови 23 січня 2023 року.

Однак, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

19.12.2022 під час розгляду справи у Ковельському міськрайонному суді Волинської області ОСОБА_1 не був присутній.

У постанові судді зазначено: «В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, на неодноразові дзвінки на номер мобільного телефону зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18№354316, не відповідає, суд про причини неявки не повідомив» (а.с.14).

Слід відмітити, що ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи щодо нього Ковельським міськрайонним судом, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи відбудеться у Ковельському міськрайонному суді за викликом. Дану обставину ствердив і ОСОБА_1 , поставивши свій підпис у відповідній графі про те, що він ознайомлений з місцем та часом розгляду справи. Копію даного протоколу ОСОБА_1 отримав, про що також власноручно розписався (а.с.1).

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відомо про розгляд справи щодо нього і як наслідок не було відомо і про існування оскаржуваної постанови є безпідставними, а тому не можуть братись до уваги апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2022 рокупрофесійний учасник захисник ОСОБА_2 подав лише 27 січня 2023 року, що стверджується штемпелем вхідної кореспонденції місцевого суду, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який для нього закінчився 29 грудня 2022 року.

Таким чином, захисник майже на місяць пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Отже, доводи апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приписами ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника Клімука В.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов