Провадження № 3/127/9338/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2023 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 144423 встановлено, що 25.11.2022 о 10:20 год. ОСОБА_1 перебуваючи ринку «Привокзальний», що по вул. Привокзальна 1 в м. Вінниці здійснював продаж тютюну без реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліценції на проведення певного виду господарської діяльності, чим порушив порядок проведення господарської діяльності та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину в скоєнні адмінправопорушення не визнав та зазначив, що в нього за місцем проживання є земельна ділянка де він вирощує різну сільськогосподарську продукцію, в тому числі і тютюн. Він був зареєстрований як ФОП та здійснював продаж вказаного тютюну на ринку. Ліцензії на продаж тютюну в нього не було, оскільки при його реєстрації в Податковій службі як ФОП, йому повідомили, що ліцензії на продаж тютюну не потрібно. Наразі та на момент складення адміністративних матеріалів, він як ФОП не зареєстрований.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Захарчук М.В. в судовому засіданні підтримав подане ним 16.01.2023 письмове клопотання про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення в повному обсязі, просив його задовольнити та зазначив, що оскільки ОСОБА_1 вирощує тютюн на власній земельній ділянці, останньому непотрібно отримувати ліцензію для його реалізації.

Допитаний в судовому засіданні ДОП СДОП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 суду пояснив, що 25.11.2022 на ринку «Привокзальний», що по вул. Привокзальна 1 в м. Вінниці здійснювалась перевірка суб`єктів господарювання законності їх діяльності. Коли вони підійшли до ОСОБА_1 , який здійснював продаж тютюну, попросили пред`явити документи які підтверджують законність здійснення реалізації його продукції, однак ОСОБА_1 , окрім документів, що посвідчують його особу, ніяких документів більше не пред`явив. Після цього, на ОСОБА_1 було складено вказані адміністративні матеріали.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , пояснення поліцейського, врахувавши думку та клопотання адвоката Захарчука М.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та письмове клопотання захисника, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до змісту вимог ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності є один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

При цьому, відповідно до правової суті самих понять, визначених національним законодавством в сфері підприємницької діяльності, а саме ст.ст. 3, 42 Господарського Кодексу України, ст. 1 Закону України «Про підприємництво», правових позицій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило з метою отримання прибутку (комерційна діяльність).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик (п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 25.04.2003 року).

Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Судом встановлено, що 25.11.2022 на ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за продаж тютюну без реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліценції на проведення певного виду господарської діяльності.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 144423 від 25.11.2022, письмовими та усними поясненнями самого ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

Суд вважає, що під час складання протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

В дотримання вимог ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складався і був складений в присутністі правопорушника.

Суд вважає, що виявлені і зафіксовані в протоколі факти відображають об`єкт суспільних відносин в галузі торгівлі, громадського харчування, сфері послуг, в галузі фінансів і підприємницькій діяльності, оскільки об`єктивна сторона таких правопорушень полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність (самостійно), систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик її здійснення з метою отримання прибутку.

Таким чином, важливими ознаками господарської діяльності є її систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) та здійснення суб`єктом на власний ризик з метою одержання прибутку.

При цьому, складаючи протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, уповноважена особа зобов`язана довести наявність таких ознак у діях особи, тобто наявність усіх ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбачених диспозицією вказаної статті.

Хоча уповноваженою особою, що складала адміністративні матеріали, доказів, які б свідчили про систематичність діяльності ОСОБА_1 з продажу продукції, до матеріалів справи не додано, проте подані стороною захисту копії постанов суду від 19.12.2022 та 16.01.2023 підтверджуються факт здійснення ОСОБА_1 систематичної підприємницької діяльності, направленої на отримання прибутку.

Так, згідно копії постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2022, 16.11.2022 на ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали за здійснення ОСОБА_1 , за адресою: вул. Привокзальна 1 в м. Вінниці, продажу тютюну, без дозвільних на те документів, а саме ліцензії, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП, а також за здійснення ОСОБА_1 , за адресою: вул. Привокзальна 1 в м. Вінниці, продажу тютюну, без сертифікату відповідності, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 156 КУпАП. Провадження у справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в зв`язку з недоведеністю.

Згідно копії постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2023, 18.10.2022 на ОСОБА_1 складено адміністративний матеріал за здійснення ОСОБА_1 , за адресою: вул. Привокзальна 1 в м. Вінниці, реалізації тютюну на вагу, без одержання ліцензії на певний вид господарської діяльності, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП. Провадження у справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Не даючи оцінку вказаним рішенням суду, суд вважає, що вказані рішення суду вказують на те, що ОСОБА_1 систематично здійснює продаж тютюну (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) на власний ризик з метою одержання прибутку.

Відповідно до правової позиції, визначеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» п. 4 систематичною вважається діяльність у разі, коли продаж товарів здійснюється протягом календарного року не менш ніж три рази. У такому випадку громадяни зобов`язані зареєструватися як суб`єкти підприємництва. При невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст. 164 КУпАП.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 та його захисника щодо невинуватості ОСОБА_1 , так як дані пояснення спростовуються матеріалами справи та поясненнями самого ОСОБА_1 . Факт здійснення продажу тютюну ОСОБА_1 доведення не потребує, адже це не заперечується самою особою, як при складанні адміністративних матеріалів так і в судовому засіданні. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що як на момент складення адміністративних матеріалів, так і наразі, він не зареєстрований як ФОП.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП суд не вбачає, а тому клопотання адвоката Захарчука М.В., який здійснює захист інтересів ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).

На підставі наведеного, інші доводи сторони захисту не спростовуються, оскільки не впливають на висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Отже, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують порушення ОСОБА_1 порядку провадження господарської діяльності, а саме провадження ОСОБА_1 господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Таким чином, оцінюючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд оцінює позицію ОСОБА_1 критично та розцінює це як спробу створення штучних умов для спростування факту порушення чинного законодавства України з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, слід з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП, зокрема у виді штрафу. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 слід стягнути 536,80 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 40-1, 164, 221, 268, 277, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з конфіскацією виготовленої продукції: а саме, вилученої, згідно акту добровільної видачі: одного пакету махорки вагою 1340 гр., одного пакету тютюну вагою 1530 гр.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду або через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя