Номер провадження: 33/813/359/23 Головуючий у 1-й інстанції: Бобуйок І.А.
Єдиний унікальний номер судової справи:521/7205/22 Доповідач Базіль Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді - Базіль Л.В., секретар Куріньова Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнано винним, у тому, що він 07.04.2022 року о 21 годині 22 хвилин, у м. Одесі по вул. Генерала Петрова, буд. 16, керував автомобілем «Nissan Primera» д.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено зі згоди водія, у встановленому законом порядку, за допомогою приладу алкотестер «DRAGER» №0427, результат 1,78 проміле. Дії ОСОБА_1 суд кваліфікував за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

17 лютого 2023 року не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову і прийняти нову, якою провадження у справі закрити.

Зазначає, що дійсно у вказаний у протоколі час, його зупинили працівники поліції, які після перевірки документів висловили підозру про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти тестування за допомогою технічного засобу «Драгер» на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився.

Вважає, що порядок проходження огляду на стан сп`яніння порушений працівниками поліції, зокрема, не наданням йому жодного документа на технічний засіб за допомогою якого здійснювали тестування на стан алкогольного сп`яніння; недоставлення його в медичний заклад для проведення огляду; не залучення свідків до огляду на стан сп`яніння.

Вказує на те, що хоча даний факт правопорушення і був зафіксований нагрудною камерою поліцейського, відеозапис якого доданий до матеріалів справи, проте суд першої інстанції взагалі не оглянув цей запис, що свідчить про формальний розгляд справи.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив його клопотання про відкладення розгляду справи, та розглянув справу за його відсутності, тим самим позбавив його можливості висловити суду свої сумніви щодо зібраних поліцейськими доказам, що є порушенням вимог ст. 268, 278 КУпАП, а також приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що копію постанови він отримав 22.11.2022 року, тоді як апеляційну скаргу до суду першої інстанції подав 28.11.2022 року, проте у цей час у приміщенні суду була відсутня електроенергія та були постійні повітряні тривоги у зв`язку з чим він був змушений подати апеляційну скаргу через скриньку для подачі кореспонденції, розташовану у будівлі суду.

Працівники апарату суду запевнили його, що подана кореспонденція буде зареєстрована цього ж дня у день подачі скарги, тобто 28.11.2022 року, у зв`язку з чим скаржник розраховував, що дотримався вимог закону в частині строку звернення з апеляційною скаргою.

Про ту обставину, що подану ним апеляційну скаргу було зареєстровано лише наступного дня, тобто 29.11.2022 року, апелянт дізнався зі змісту постанови апеляційного суду, якою було повернуто його апеляційну скаргу, подану раніше. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та розглянути справу по суті.

Позиція скаржника на стадії апеляційного перегляду справи.

09.03.2023 року ОСОБА_1 на електронну адресу суду направив заяву, в якій посилаючись на те, що не уклав угоди з адвокатом з приводу надання правової допомоги, просив відкласти розгляд справи призначений судом на 10.03.2023 року. Заявлене клопотання було задоволено судом, розгляд справи відкладено до 17 березня 2023 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений шляхом направлення йому телефонограми за телефоном зазначеним ним в заяві про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 в судове засідання 17.03.2023 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не направив.

Відповідно до абз. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , який обізнаний про розгляд справи.

Позиція апеляційного суду.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з таких міркувань.

Мотиви суду.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.2 ст.294 КупАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні 18 листопада 2022 року судом було прийнято оскаржувану постанову, її копію скаржник отримав особисто під підпис 22.11.2022 року (а.с. 31).

За правилами ст. 294 КУпАП у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає обраховуватися з 19.11.2022 року і закінчується 28.11.2022 року включно.

Уперше апеляційну скаргу ОСОБА_1 зареєстровано у канцелярії суду першої інстанції 29.11.2022 року, що установлено постановою Одеського апеляційного суду від 20.12.2022 року (а.с. 39).

З метою перевірки доводів апелянта в частині поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, 23.02.2023 року апеляційним судом було спрямовано запит до місцевого суду з метою з`ясування інформації щодо порядку та строку реєстрації вхідної кореспонденції, поданої до скриньки для поштової кореспонденції у Малиновському районному суді м. Одеси, а також отримання інформації щодо того, коли саме фактично було подано апеляційну скаргу ОСОБА_2 , зареєстровану у канцелярії суду за №43377.

Утім, відповідь на вказаний запит, станом на момент розгляду справи, від суду першої інстанції не надійшла.

За вказаних обставин, зважаючи на наявність дійсних обставин об`єктивного характеру, зумовлених регулярними та тривалими знеструмленнями електромережі будівель у м. Одесі, у томі числі в установах суду, які могли вплинути на своєчасність реєстрації кореспонденції поданої до місцевого суду, а також беручи незначний (мінімальний) проміжок пропуску строку на апеляційне оскарження, який становить 1 день, апеляційний суд приходить до висновку про те, що наведені скаржником доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку слід задовольнити.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом першої інстанції вимоги указаних приписів закону дотримано у повному обсязі, а висновки суду ґрунтуються на повному та всебічному з`ясуванні усіх істотних обставин справи.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у відповідності до положень

ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Аналіз доводів апеляційної скарги дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_1 не оспорює ту обставину, що до моменту зупинки транспортного засобу, саме він керував автомобілем, як і не заперечує апелянт ту обставину, що на місці зупинки транспортного засобу, він проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу алкотестер «Драгер», результати такого огляду, що зафіксовані та наявні у матеріалах справи, ОСОБА_1 під сумнів також не ставить.

Предметом апеляційного перегляду є перевірка доводів скаржника щодо дотримання вимог закону під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує наступне.

Щодо доводів про порушення вимог закону під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч.3 ст. 266 КупАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6

ст. 266 КУпАП).

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Iнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі -Інструкція).

Так розділом II указаної Інструкції визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5).

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. (пункт 6).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (пункт 9).

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10).

Сукупність перелічених приписів закону та вимог підзаконного нормативно-правового акту було дотримано поліцейськими під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, акт огляду та інші документи.

Як вбачається з матеріалів справи, події щодо зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у відповідності до ч.2 ст. 266 КУпАП фіксувалися поліцейським за допомогою технічного засобу відеофіксації, про що правоохоронцем зроблено відмітку у протоколі про адміністративне правопорушення, а відеозапис, долучено до матеріалів справи.

За таких умов, з огляду на положення ч.2 ст. 266 КУпАП, присутність двох свідків під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння не є обов`язковою, оскільки у даному випадку поліцейським застосовуються технічні засоби відеозапису, які долучаються до матеріалів справи, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Положення пункту 6 розділу II Інструкції у даному випадку не поширюють свою дію на дані суспільні правовідносини, оскільки у даному випадку застосовуються саме приписи ч.2 ст. 266 КУпАП, як акту вищої юридичної сили, у редакції закону, чинного на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення (№ 1231-IX від 16.02.2021).

Вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, визначені ст. 256 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст. 256 КУпАП обумовлено, що при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №219044 від 07.04.2022 року вбачається, що свідки під час складання цього документа були відсутні, про що поліцейськими зроблено запис.

Приписами ч.3 ст. 256 КУпАП регламентовано, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Будь-яких зауважень чи то застережень щодо змісту (повноти) протоколу у формі пояснень у самому документі (протоколі) чи то на окремому аркуші ОСОБА_1 не надавав, у протоколі містить відмітка, що від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, що засвідчено його підписом та відповідає вимогам ч.3 ст. 256 КУпАП.

Зважаючи на те, що у даному випадку присутність свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в силу вимог закону не вимагалася та відповідно поліцейськими не забезпечувалася, то підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з грубим порушенням, як про те твердить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Будь-яких інших аргументів на обґрунтування невідповідності змісту протоколу вимогам закону, апелянт не наводить.

Належність, допустимість та достовірність долученого до матеріалів справи відеозапису, як джерела доказів, апелянт не оспорює та під сумнів не ставить, не знаходить таких підстав і суд апеляційної інстанції.

З відеозапису, долученого поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 за вимогою поліцейського на місці зупинки пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу (алкотестеру Драгер), за результатами проведення тесту, цифровий показник приладу виявив 1,78 проміле тобто більше, а ніж максимально допустима норма (0,2). Матеріалами відеофіксації підтверджується, що за результатами проведення огляду, поліцейським було виготовлено чек-роздруківку та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які долучені до матеріалів справи, указану обставину, апелянт не заперечує.

Також з матеріалів справи видно, що до акту, складеного за результатами проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, занесено результати огляду на стан сп`яніння з відміткою: позитивний 1,78%, у графі з результатами згоден зазначено ОСОБА_1 , та засвідчено підписом апелянта (а.с.4). Указана обставина скаржником не заперечується.

Твердження апелянта про те, що його не було доставлено в медичний заклад спростовуються матеріалами справи, оскільки з відеозапису вбачається, що поліцейськими неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 на власний розсуд прийняв рішення не проходити медичний огляд у закладі охорони здоров`я, тим самим нівелював можливість реалізувати для себе відповідне право.

Є неприйнятними доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими в порушення вимог Інструкції не було надано документів на технічний засіб за допомогою якого було проведено огляд, оскільки указані документи мають надаватися на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, втім як свідчить відеозапис події, з зазначеною вимогу ОСОБА_1 до поліцейських не звертався.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не оглядав відеозапис, наявний у матеріалах справи, чим допустив на думку апелянта, формальний розгляд справи, апеляційний суд відхиляє, оскільки в мотивувальній частині постанови, суд прямо вказав, що в основу свого рішення поклав, в тому числі відеозапис з місця події з поліцейського відеореєстратору №471429.

Щодо доводів про розгляд судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 та порушення

вимог ст. 268 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, своє рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував тим, що особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак про причини неявки суд не повідомила.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги у цій частині, апеляційний суд враховує наступне.

У рішенні "Корнєв і Карпенко проти України" від 21.10.2010 року (Заява N 17444/04), ЄСПЛ зазначив, що: пункт 3(b) статті 6 (995_004) гарантує обвинуваченому "мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту", а отже, ця гарантія означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є "необхідним" для підготовки основного розгляду справи судом. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (пункт 66).

Зазначена правова позиція, висвітлена також і у рішеннях ЄСПЛ «Вєренцов проти України» заява № 20372/11 (пункти 76 та 77) від 11 квітня 2013 року, та Михайлова проти України, заява №10644/08 від 06.03.2018 року (пункти 69,70).

У справі, що переглядається, протокол про адміністративне правопорушення було складено 07.04.2022 року, перше судове засідання у справі судом призначалося на 17.10.2022 року, наступне 18.11.2022 року (у якому судом прийнято оскаржувану постанову).

Судом вчинялися дії щодо сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать судові повістки про виклик у судові засідання, які надсилалися ОСОБА_1 рекомендованими поштовими відправлення, однак були повернуті на адресу суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 27,29).

Адреса, на яку надсилалася судова кореспонденція є аналогічною з тією, яку ОСОБА_1 зазначає в апеляційній скарзі, тобто відповідає місцю проживання скаржника.

Ця ж адреса зафіксована і у анкетних даних ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, правильність змісту якого засвідчена підписом апелянта. Про факт обізнаності розгляду справи саме Малиновським районним судом м. Одеси, свідчить підпис ОСОБА_1 у протоколі.

Із викладеного слідує, що ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про факт перебування справи у провадженні суду першої інстанції, та судом вчинялися дії спрямовані на повідомлення скаржника про дату, час та місце розгляду справи, однак судові повістки були повернуті на адресу суду з підстав відсутності ОСОБА_1 за адресою місця проживання.

Твердження апелянта про те, що суд відмовив у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи носить голослівний характер та спростовується матеріалами справи, оскільки з таким клопотанням на адресу місцевого суду ОСОБА_1 жодного разу не звертався.

У справі, що переглядається загальний проміжок часу, що минув від дня складення протоколу і до прийняття судом рішення за результатами розгляду справи, склав понад 7 місяців.

Відтак, на думку апеляційного суду, у розпорядженні ОСОБА_1 було достатньо часу і наявна можливість, необхідна для підготовки свого захисту під час розгляду справи судом першої інстанції.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що апелянт не був позбавлений можливості захищати власні інтереси у справі, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обгрунтування власної правової позиції, і це право ОСОБА_1 було забезпечено апеляційним судом, шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обставин, які б свідчили про те, що апелянту не було забезпечено адекватні час та засоби для підготовки свого захисту, тобто мало місце порушення судом першої інстанції ст. 6 Конвенції, апеляційним судом не встановлено.

Висновки за результатами апеляційного перегляду справи.

За результатами апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі щодо

ОСОБА_1 не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2022 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Л.В. Базіль