Справа № 344/4795/22
Провадження № 3/344/42/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП суду не відомий за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вказане адміністративне правопорушення вчинене за наступних обставин.

Так, 12 квітня 2022 року о 00 годині 20 хвилин по вулиці Тисменицька, 249 у місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП ПНЦ ІФ ОР у лікаря нарколога за адресою: вул. Млинарська, 21 у місті Івано-Франківськ. Згідно висновку лікаря нарколога №254 від 12.04.2022 року водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, однак до початку судового розгляду на електронну адресу суду направив клопотання про відкладення розгляду даної адміністративної справи у зв`язку із проходженням військової служби поза межами території Івано-Франківська. Крім того, у клопотанні зазначив, що хоче надати пояснення з приводу інкримінованого йому правопорушення та просить суд не проводити розгляд справи без його участі.

Суд розглянувши дане клопотання приходить до переконання про необхідність відмовити у його задоволенні, оскільки ОСОБА_1 на кожне призначене судове засідання направляє суду клопотання про відкладення розгляду справи та до яких долучає довідки із зазначенням дати та періоду проходження військової служби поза межами території Івано-Франківської області. Зокрема у довідці ВЧ НОМЕР_2 № 253 від 15.02.2023 року, яку ОСОБА_1 долучив до клопотання про відкладення даного судового засідання вказано, що ОСОБА_1 дійсно в період з 06.03.2022 року по 20.03.2022 року, з 24.05.2022 року по 10.06.2022 року, з 01.10.2022 року по 22.12.2022 року, з 28.12.2022 року по теперішній час перебував у Житомирській області, Київській області та Донецькій області. Однак, як встановлено судом, довідка аналогічного змісту долучена ОСОБА_1 до клопотання про відкладення розгляду справи, яке було призначено на 20.02.2023 року. У вказаних довідках зазначено термін «по теперішній час», а оскільки вказані довідки подані на різні судові засідання, то суд визнає долучену до клопотання про відкладення даного судового засідання не належним підтвердженням причини не прибуття на судовий розгляд. Крім того, суд звертає увагу, що матеріали справи містяться клопотання про відкладення розгляду даної адміністративної справи, зокрема подані на судові засідання, які були призначені на 22.06.2022 року та 15.09.2022 року, однак зі змісту вказаної вище довідки виданої видно, що, як 22.06.2022 року, так і 15.09.2022 року не перебував у Житомирській області, Київській області та Донецькій області. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що така поведінка ОСОБА_1 направлена виключно на затягування розгляду справи, що суперечить засадам п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, відповідно до якої однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом та гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Клопотань про зупинення судового провадження у даній справі від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило.

Так, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а тому, враховуючи вищевказане, принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, оскільки адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди, а безкарність правопорушника буде заохочувати його на вчинення нових проступків і буде подавати негативний приклад іншим нестійким особам, та відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалах.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст.252 КУпАП.

Так, в протоколі, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі - Інструкція), в графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол.

Зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою. Матеріали провадження також не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила дорожнього руху та є обов`язковими для виконання.

Згідно п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена:

- даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 196200 від 12.04.2022 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який зазначений у протоколі у стані алкогольного сп`яніння;

- висновком лікаря нарколога № 254 від 12.04.2022 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 12.04.2022 року станом о 00 годині 50 хвилин перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- поясненнями свідка ОСОБА_2 , якими підтверджуються обставини, що викладені у даному протоколі про адміністративне правопорушення;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.04.2022 року, відповідно до якої на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за керування транспортним засобом не маю при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП;

- долученим до матеріалів справи безперервним відеозаписом, який переглянуто під час розгляду справи, у якому підтверджуються обставини, що викладені у протоколі про дане адміністративне правопорушення. Дане відео також підтверджує законність та послідовність дій працівників поліції на місці складання протоколу.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Таким чином дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 33, 35 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

А тому враховуючи вищенаведене, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, з метою виконання вимог ст.1 КУпАП суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до статті 40 -1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі, передбаченому ЗУ «Про судовий збір».

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень, 80 копійок.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Суддя В.В. Тринчук