Провадження №3/748/680/23
Єдиний унікальний № 748/856/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2023 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого -судді: Меженнікової С.П.,

при секретарі: Іващенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, мешканець: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 172-10 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення А4053 № 99 від 19 грудня 2022 року, майор ОСОБА_1 , 19 грудня 2022 року о 12 годині 22 хвилини, в АДРЕСА_2, під час дії особливого періоду не виконав законні вимоги командира військової частини НОМЕР_2 , викладені в наказі № 1453 від 30.10.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-10 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину свою не визнав. Пояснив, що наказ № 1453 від 30.10.2022 до нього доведений не був, тому і не виконаний. Від виконання наказу не відмовлявся. Про даний наказ дізнався 18.12.2022.

Вислухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог ст. 280 цього Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В якості доказів до вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення долучено:

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 1453 від 30.10.2022 "Про призначення службового розслідування по факту помилкового внесення в списки СЗЧ", згідно з яким майору ОСОБА_1 наказано провести службове розслідування стосовно випадку помилкового внесення до списку тих, хто самовільно залишив військову частину військовослужбовців 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , згідно до рапорту № 9725 від 19.10.2022 року, в термін з 30 жовтня до 25 листопада 2022 року. Контроль за виконання наказу покладено на начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_2 ;

-письмові пояснення ОСОБА_1 в адмінпротоколі, в яких він зазначив, що наказ № 1453 від 30.10.2022 до нього доведено не було.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.172-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника).

Тлумачення даної норми вказує на те, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-10 КУпАП, складає відкрита відмова виконати наказ командира (начальника) непокора, що передбачає наявність заяви (усної чи письмової) підлеглого про його небажання виконувати наказ, або інше демонстративне його невиконання, яке може супроводжуватись будь-якими репліками чи здійснюватися мовчки. Від непокори слід відрізняти випадки суперечки, коли підлеглий вступає в обговорення наказу, виявляючи своє незадоволення у зв`язку з його отриманням, але врешті-решт наказ виконує. Інше умисне невиконання наказу полягає у тому, що підлеглим наказ начебто приймається до виконання, але насправді не виконується. Невиконання наказу може полягати: а) у діях, вчиняти які наказ прямо забороняв; б) невиконанні дій, які мали бути виконані згідно з наказом; в) у виконанні таких дій з порушенням встановлених наказом строків та інших обов`язкових умов їх виконання. Правопорушення вважається закінченим, залежно від форми його вчинення, з моменту відмови виконати наказ начальника або з моменту його фактичного невиконання.

Згідно з п. 4 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МОУ від 23.10.2021 року за №239, у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Сам по собі протокол про військове адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Як встановлено з протоколу А4053 № 99 від 19.12.2022, майор ОСОБА_1 19.12.2022 о 12 годині 22 хвилини не виконав законні вимоги командира військової частини НОМЕР_2 , викладені в наказі № 1453 від 30.10.2022.

Згідно долученого до протоколу Витягу з наказу № 1453 від 30.10.2022, майору ОСОБА_1 наказано провести службове розслідування, стосовно випадку помилкового внесення до списку тих, хто самовільно залишив військову частину військовослужбовців 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , згідно до рапорту № 9725 від 19.10.2022 року, в термін з 30 жовтня до 25 листопада 2022 року.

Оскільки даним наказом встановлено строк його виконання з 30.10.2022 до 25.11.2022, то в даному випадку, днем вчинення правопорушення є наступний за останнім днем граничного терміну. Тобто, термін даного правопорушення необхідно обчислювати з 26.11.2022. Контроль за виконанням наказу було покладено на начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_2 , про що зазначено в самому наказі. За таких обставин, дане правопорушення не можна вважати триваючим.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Виходячи з цього, на час розгляду даного матеріалу, закінчився строк накладення адміністративного стягнення.

Крім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 в адмінпротоколі та пояснень в судовому засіданні, останньому не було відомо про наказ № 1453 від 30.10.2022.

Зазначені обставини жодним способом не спростовані, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості стосовно того, що даний наказ було доведено до ОСОБА_1 .

Таким чином, умисне невиконання ОСОБА_1 наказу не підтверджується належними доказами.

Згідно з приписами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Приймаючи до уваги те, що на орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, покладено обов`язок доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-10 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, як зазначено вище, на час розгляду даного матеріалу, закінчився строк накладення адміністративного стягнення. За таких обставин провадження в даній справі слід закрити.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 221, 247, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-10 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області.

Суддя С.П. Меженнікова