Справа № 331/5027/22
Провадження № 3/331/139/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №393046 від 20.11.2022 року, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до опису протоколу серії ААД №393046 від 20.11.2022 року 20.11.2022 року о 20-50 годин в м. Запоріжжя, Олександрівський район, вул. Перша Ливарна, біля буд. 44 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT SANDERO державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу ALCOTEST DRAGER 6820, результат 1,94 проміле, тест №1750, з результатом водій погодився. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України. Від керування відсторонений, шляхом передачі транспортного засобу тверезому водієві ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не визнав. На дату складання протоколу він працював кур`єром. Того дня у нього мав бути вихідний день, однак його не очікувано викликали на роботу. Після закінчення робочого дня, він зателефонував своєму товаришу ОСОБА_3 і вони ввечері відпочивали. Власник автомобіля дозволяє йому користуватися транспортним засобом у особистих цілях. У той вечір він вживав алкогольні напої, а ОСОБА_3 був тверезий Пояснив, що того дня він дійсно вживав алкогольні напої, однак автомобілем керував ОСОБА_3 . Вони припаркували автомобіль по вулиці Першій Ливарній, недалеко від СІЗО, і розходилися по домам. ОСОБА_3 , пішов додому, а ОСОБА_1 ще залишився посидіти у авто. Через деякий час приїхали поліцейські та власник автомобіля. ОСОБА_1 не заперечував факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, однак стверджував, що транспортним засобом не керував.

В судовому засіданні адвокат, який діє в інтересах ОСОБА_1 Багаурі О.В., підтримав пояснення ОСОБА_1 та додав, що матеріали справи не доводять наявності усіх обов`язкових елементів складу адміністративного парвопорушення. Так,. в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .. Також захисник зазначає про порушення порядку проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння із використанням спеціального пристрою газоаналізатора) поза межами медичного закладу.

Заслухавши ОСОБА_1 , адвоката, дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, серед іншого:

Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правопорушення, передбачені ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Виконання вищевказаного пункту 2.5. Правил дорожнього руху (щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння.

Порядок проходження водіями огляду на стан сп`яніння в Україні визначається «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції» затверджену спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735 (далі Інструкція) та положеннями ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом було досліджено відеозаписи на двох носіях, які долучено до матеріалів справи у якості доказів, на підставі яких суд встановлює наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Оглянувши відеозаписи з нагрудної камери 474981, суд встановив, що вказані відеозаписи не містять доказів на підтвердження керування транспортним засобом ОСОБА_1 .. Відеозапис починається з того моменту як автомобіль патрульних поліцейських під`їжджає до транспортного засобу, який стоїть на краю проїзної частини вулиці, припаркований без порушень Правил дорожнього руху. Біля транспортного засобу знаходяться два чоловіки, один з яких ОСОБА_1 , який знаходиться біля задніх правих дверей автомобіля, та інший який називає себе власником транспортного засобу. На відеозаписі о «21:28:28» власник транспортного засобу повідомляє, що в нього є трекер місцезнаходження автомобіля, і за його допомогою він встановив, де знаходиться транспортний засіб.

Після чого працівники патрульної поліції вказують, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та пропонують йому пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу ALCOTEST DRAGER 6820, на що ОСОБА_1 , погоджується, та проходить огляд.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського 474599 також починається з подій, коли патрульний виходить зі службового автомобілю та стає свідком розмови між ОСОБА_1 та власником транспортного засобу, який припаркований на краю проїзної частини.

Будь-яких інших доказів (у розумінні до положень ст. 251 КУпАП), наприклад, пояснень свідків, із яких суд міг би встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом до матеріалів справи не додано.

Суд вважає неможливим перевірити наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за відсутності відеозапису подій, лише на підстав рапорту та документів, складених співробітниками поліції.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення не є достатніми для встановлення наявності у діях ОСОБА_1 усіх обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 130, 247, 266, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д.М. Кольц