ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 613/1285/20 Номер провадження 33/814/469/23Головуючий у 1-й інстанції Сеник О.С. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з участю секретаря судового засідання Костюченко М.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у ТОВ «Саноіл» на посаді слюсара, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 гривень 40 копійок.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 8.11.2020 о 22 год. 05 хв. на автодорозі Харків-Охтирка 37 км.+450 м. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21074 номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив з`їзд в правий по ходу руху кювет. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Окрім того, 08.11.2020 о 22 год. 05 хв. на автодорозі Харків-Охтирка 37 км.+450 м. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21074 номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі КНП Богодухівська ЦРЛ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову судді та закрити провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що досліджені судом докази не підтверджують знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а підтверджують лише факт знаходження автомобіля у кюветі.

Письмові пояснення ОСОБА_1 від 08.11.2020 , на які посилається суд, не відповідають дійсності, оскільки записані особисто працівником патрульної поліції.

Посилається на відсутність у матеріалах справи підтвердження передачі автомобіля іншому водію або вилучення на штрафмайданчик після проведення медичного огляду, за результатами якого встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Не мотивовано суд відхилив доводи захисника про наявність ознак підробки у протоколі від 23.11.2020 серії ДПР18 №446787.

Протокол від 23.11.2020 серії ДПР18 №446787 складено з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Одночасно апелянтом в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на не направлення судом копії постанови судді про притягнення його до адміністративної відповідальності, отримав копію постанови від свого адвоката лише 06.01.2021.

З огляду на те, що судове рішення постановлено без участі ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні відомості про надсилання судом копії постанови апелянту, тому строк на апеляційне оскарження постанови судді є непропущеним.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши доводи ОСОБА_1 в підтримку поданої апеляційної скарги, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок суду в частині закриття провадження за ст.124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення в апеляційній скарзі не оскаржується.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статі.

За приписами пп. «а» п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №446787 від 8 листопада 2020 року зафіксовано порушення ОСОБА_1 п.2.9 ПДР України. Більше того, ОСОБА_1 , будучи ознайомленим із змістом протоколу, у поясненнях до нього особисто вказав про керуванням ним транспортним засобом та вживання 300 г горілки.

Як убачається із письмових пояснень ОСОБА_1 від 08.11.2020, останній особисто підтвердив про вживання ним близько 18:00 години алкоголь, а саме 300 гр. горілки, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» відмовився, бажав проходити медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі КНП «Богодухівська ЦРЛ».

Алкогольне сп`яніння у ОСОБА_1 встановлено під час медичного огляду та підтверджено висновком лікаря КНП «Богодухівська центральна районна лікарня» Богодухівської районної ради від 23.11.2020. Вказаним актом медичного огляду зафіксовано, що ОСОБА_1 мав невиразну мову, у позі Ромберга виражене хитання, та самостійно підтвердив, що 08.11.2020 о 18 год. 00 хв. вживав алкоголь.

За результатом токсилогічного дослідження № 2758 від 10.11.2020 вміст алкоголю у сечі ОСОБА_1 складав 2,57 промілле;

Зазначений висновок щодо результатів медичного огляду складений із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Із долучених до матеріалів справи відеозаписів від 08.11.2020 вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та тієї обставини, що вживав алкогольні напої, та погодився на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у Богодухівській ЦРЛ.

Більше того, допитаний в якості свідка у судовому засіданні у суді першої інстанції ОСОБА_2 підтвердив свої показання дані 08.11.2020 та пояснив, що 08.11.2020 ввечері після 21 години зупинився, щоб надати допомогу водію, який самостійно не міг виїхати з кювету. Однак, після того, як ОСОБА_2 з товаришем підійшли до автомобіля, з`ясувалося, що водій автомобіля перебував у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою, на вимогу заглушити двигун не реагував.

Проаналізовані вище докази у своїй сукупності цілком і беззаперечно вказують про правильність висновків суду щодо належного встановлення обставин доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, які давали суду обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційного скарги про те, що наявні у справі докази не підтверджують знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду та спростовуються виведеними вище доказами у своїй сукупності.

Посилання ОСОБА_1 про невідповідність дійсним обставинам справи його письмових пояснень від 08.11.2020 у зв`язку із написанням особисто працівником патрульної поліції, суд розцінює критично, та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Вказані пояснення були належним чином доведені до відома ОСОБА_1 працівником поліції, в графі «написано вірно, мною прочитано» наявний підпис ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на відсутність доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій особі, не спростовує висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилання апелянта на невмотивованість відхилення судом доводів про наявність ознак підробки у протоколі від 23.11.2020 серії ДПР18 №446787.

Дане питання було предметом розгляду суду першої інстанції, який дав детальну та належну оцінку таким доводам, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.

Зокрема , суд вказав, що ОСОБА_1 та його захисник ані із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом службового підроблення протоколу, ані з відповідною скаргою на дії працівників поліції, які складали протокол, до правоохоронних органів не звертались.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, суд не вбачає. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко