ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,
при секретарі Філоненко О.В.,

за участю захисника ОСОБА_1 адвоката Литовченка Романа Вікторовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2022 року про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командира взводу ВЧ НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, працюючої ТОВ «Асфер Груп», проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної постанови
Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,00 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно з постановою судді, в результаті порушення саме водієм ОСОБА_1 пункту 10.1 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, а отже наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху ОСОБА_1 та настанням відповідних наслідків. В діях водія ОСОБА_2 суд не вбачає порушень ПДР України.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2022 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2022 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Також просить суд визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції вирішив питання про невинуватість особи в адміністративному правопорушенні, при цьому не врахував даних про те, що ОСОБА_1 був зобов`язаний завершити маневр повороту та покинути перехрестя незалежно від того, який сигнал світлофору був на момент завершення маневру.

Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Литовченко Р.В. апеляційну скаргу підтримав, пославшись на аргументи, які в ній зазначені. Вказував на відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, вважає, що винним у вчиненні ДТП є саме ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, будучи належим чином повідомлені про час, місце та дату судового засідання, письмово виклавши свої позиції по справі.

Мотиви суду
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Разом з апеляційною скаргою скаржником було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що вона отримала копію повного тексту оскаржуваної постанови 02 грудня 2022 року.

У зв`язку з вищезазначеним, прохав суд визнати підстави пропущення строку поважними та поновити строк для оскарження постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2022 року.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання скаржником копії повного тексту оскаржуваного рішення вчасно, то наведені причини пропуску строку на оскарження є поважними та підлягають поновленню.

Щодо оскаржуваної постанови
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Предметом будь-якої дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) є життя і здоров`я учасників дорожнього руху, транспортні засоби та інші споруди шляхів, які пошкоджені в процесі ДТП, та діяння водіїв й інших учасників дорожнього руху, що привели до ДТП.

Родовим об`єктом адміністративно-правового регулювання у сфері ДТП є суспільні відносини, які посягають на безпеку дорожнього руху, об`єктивна сторона яких передбачає обов`язкове настання наслідків.

Згідно з пунктом 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пункту 12.1. ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 16.6 передбачено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Згідно з пунктом 16.8 водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції правильно встановив наявність у діях ОСОБА_1 вини як ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, оскільки він дійсно порушив пункт 10.1 ПДР України, а саме при здійсненні повороту ліворуч не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 086671 від 28 жовтня 2022 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких, він здійснюючи поворот ліворуч, почав рух на жовтий сигнал світлофору, завершив маневр повороту ліворуч також на жовтий сигнал світлофору, не бачив автомобіль, який рухався на зустріч оскільки зустрічні автомобілі, які рухались в лівій смузі зупинились.
Належне обґрунтування наявності у діях ОСОБА_1 вини в достатній мірі підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені суддею місцевого суду в повному обсязі.

При цьому, суд першої інстанції правильно вказав, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , інспектор взводу №2 роти №4 БУПП в Полтавській області ДПП зазначив, що останньою було здійснено виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофору, чим порушено вимоги пункту 8.7.3 ПДР України.
Пунктом 8.7.3 ПДР України закріплено значення сигналів світлофора, в тому числі пунктів 8.7.3. r, що жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
З письмових пояснень ОСОБА_2 , вбачається, що остання з протоколом не згодна, виїзд на перехрестя здійснила не на заборонений сигнал світлофору, а на миготливий зелений сигнал світлофору.
Суд першої інстанції правильно вказав, що додана до протоколу циклограма руху роботи світлофору об`єкту перехрестя вул. Соборності майдану Незалежності не підтверджує того факту, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем о 17 год. 41 хв. здійснила виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофору.
Вище вказана циклограма не розшифрована, містить шість направлень та секундні значення. По якому направленню рухалась ОСОБА_2 та на якій секунді вона виїхала на перехрестя, з циклограми встановити не можливо.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, а саме з тим, що доводи ОСОБА_2 , які б були додані до матеріалів справи є належними, достатніми та допустимими доказами.
Правильним є висновок суду першої інстанції, що відповідно до статті 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Посилання в протоколі на порушення ОСОБА_2 пункту 8.7.3 ПДР України є хибним, адже вказаний пункт ПДР закріплює лише значення жовтого сигналу світлофору, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. При цьому самого нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та який порушила ОСОБА_2 , інспектором в протоколі не зазначено.
Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що водій ОСОБА_2 здійснила виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофору матеріали справи не містять і на час розгляду справи, судом не здобуто, а є лише припущенням особи, яка склала відповідний протокол.
Отже, оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та відсутність в діях ОСОБА_2 порушень правил дорожнього руху та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується й апеляційний суд.

Щодо інших доводів апеляційної скарги
З матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2022 року, адвокатом Литовченком Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 заявлено клопотання про долучення доказів, а саме: відеозаписи з місця події, додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 від 06 грудня 2022 року, протокол перегляду відеозапису обставин ДТП від 06 грудня 2012 року з додатками.

Щодо наданого відеозапису суд апеляційної інстанції зазначає, надані матеріали не містять достатньо переконливих даних, які дозволяють спростувати твердження ОСОБА_2 щодо проїзду на зелений сигнал світлофору, а навпаки містять лише докази прямолінійного руху через перехрестя автомобілем під керуванням ОСОБА_2 та виконання лівого повороту водієм ОСОБА_1 .

Наданий протокол перегляду відеозапису, проведений самостійно адвокатом апелянта, також є недопустимим доказом, у зв`язку з відсутністю спеціальних технічних знань для дослідження матеріалів звуко та відеозапису.

Також, додаткові пояснення ОСОБА_1 , додані до апеляційної скарги, в яких зазначено, що він бачив зустрічний автомобіль, що за його переконанням рухався на жовтий сигнал світлофору є суперечливими, оскільки у своїх першочергових свідченнях апелянт вказував на те, що не бачив зустрічний автомобіль, а відповідно і не міг бачити, на який сигнал світлофору рухалась ОСОБА_2 .

Крім того, адвокатом Литовченком Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта № 26 від 21 грудня 2022 року.

Аналізуючи наданий висновок, апеляційний суд зазначає, що він є похідним від даних вказаних у протоколі перегляду відеозапису, що був виконаний самостійно адвокатом, саме ці дані були використані авто техніком ОСОБА_3 при проведенні експертних розрахунків, у зв`язку з чим, зазначений висновок було отримано за допомогою сумнівних та не перевірених належним чином вихідних даних.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вказаний висновок також є помилковим з огляду і на те, що пункт 8.10 ПДР України про який вказує спеціаліст ОСОБА_3 у висновку зобов`язує водія зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) і, лише за її відсутності по напрямку руху, вже зупинятися перед перехрещуваною проїзною частиною.

Відповідно до схеми місця ДТП від 28 жовтня 2022 року (позначка № 6) по напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 на проїзній частині нанесено дорожню розмітку 1.12 (стоп лінія), що вказує на помилковість проведених у експертизі розрахунків та надання висновку, який суперечить матеріалам справи та схемі місця ДТП.

Більше того, пункт 8.11 ПДР України надає водію можливість у разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

В той же час, пункт 12.9 г) ПДР України прямо забороняє водіям різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).

Тобто, вказані вище пункти 8.11 та 12.9 г) ПДР України з одного боку надавали право ОСОБА_4 за відсутності можливості зупинити автомобіль до лінії 1.12 (стоп-лінія) продовжити рух через перехрестя, а з іншого забороняли різко гальмувати, так як у такому випадку не виключається зупинка автомобіля на самому перехресті з подальшим створенням аварійної ситуації на дорозі та створенням перешкоди для руху іншим учасникам дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у даній справі місцевий суд обґрунтував свій висновок про наявність причинного зв`язку між пошкодженням транспортного засобу та порушенням ОСОБА_1 вимог ПДР України сукупністю інших допустимих і належних доказів, які були наведені вище і які дозволили суду першої інстанції встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Отже, доводи ОСОБА_1 про необґрунтованість висновків суду щодо допущення ним порушень вимог Правил дорожнього руху є неприйнятними.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у суді першої інстанції, про що свідчить його підпис на протоколі про адміністративне правопорушення, однак, до суду першої інстанції не з`явився, правом надати докази до суду першої інстанції не скористався, наявності поважних причини не подання доказів до суду першої інстанції суду апеляційної інстанції не навів.
Висновки суду
Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його за статтею 124 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.П. Пікуль