ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/202/23

Провадження № 3/936/137/2023

03.03.2023 р. смт. Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Пелих О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм, за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2023 року в суд на розгляд надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , у якому зазначено, що він 18.02.2023 р. об 14.05 год. по автодорозі Київ-Чоп, 717 км., керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen LT 46» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення небезпечного вантажу, зокрема, пальне, без відповідних дозвільних документів, а саме без ліцензії для перевезення небезпечних вантажів, чим порушив вимогу постанови КМУ № 1001 від 02.12.2015 р., за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, з таких підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди.

Головною умовою виникнення відповідальності за ч. 1 ст.164 КУпАП є провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: окрім іншого, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Досліджуючи протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 450837 від 18.02.2023 р. встановлено, що ОСОБА_1 18.02.2023 р. об 14.05 год. по автодорозі Київ-Чоп, 717 км., керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen LT 46» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення небезпечного вантажу, зокрема, пальне, без відповідних дозвільних документів, а саме без ліцензії для перевезення небезпечних вантажів, чим порушив вимогу постанови КМУ № 1001 від 02.12.2015 р., за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

Однак, у зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме пункт та підпункт постанови КМУ № 1001 від 02.12.2015 р., порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зокрема, в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, хоча й містить посилання на нормативно-правовий акт, однак без конкретизації, внаслідок чого, із протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло, які саме вимоги Постанови КМУ №1001, були порушені ОСОБА_1 .

Положенням п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

У відповідності до ч.2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, суб`єктом інкримінованого правопорушення може бути або керівник відповідного підприємства, або уповноважена особа, відповідальна за отримання дозвільних документів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.

Судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 450837 від 18.02.2023 р., лише формально зазначено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснював перевезення небезпечного вантажу, без ліцензії на даний вид господарської діяльності, однак в матеріалах справи відсутні відомості проте, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності являється суб`єктом інкримінованого правопорушення, оскільки при дослідженні зазначеного протоколу вбачається, що у графі місце роботи зазначено, що ОСОБА_1 працює водієм у ТОВ «ЕКСПРЕС-Т». Крім того, у матеріалах справи містяться копія товарно-транспортної накладної № 000002904 від 18.02.2023 року, згідно якої замовником та вантажовідправником вантажу зазначено ТОВ «ЕКСПРЕС-Т», а автомобільним перевізником, водієм зазначено ОСОБА_1 . Тобто, у матеріалах доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні докази того, що ОСОБА_1 являється керівником відповідного підприємства, або уповноваженою особою, відповідальною за отримання дозвільних документів.

Враховуючи наведене, судом з`ясовано, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та є такими, що не доведені доказами.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом поза розумним сумнівом, зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. У справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З врахуванням положень ст.ст. 251, 252 КУпАП, у зв`язку з вищевикладеним, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали не є достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.164 КУпАП щодо ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Пелих О.О