ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/192/23 Справа № 205/6082/22 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Хоміча Р.Г. на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Хоміча Р.Г.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року ОСОБА_1 14 серпня 2022 року о 13.20 год. в м. Дніпрі на вул.Т.Гладського, 30 керував транспортним засобом «Mitsubishi Grandis», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, на вимогу працівників поліції пройти огляд в установленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою драгера, однак наполягав на огляді у медичному закладі. Вказує, що відеозапис не містить відомостей про зупинку транспортного засобу. Звертає увагу на заподіяння ОСОБА_1 працівниками поліції тілесних ушкоджень при затриманні. Зазначає, що відеозапис є фрагментальним і смонтованим. Вказує, що судом не було надано оцінку законності затримання ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою та немотивованою.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими у суді першої інстанції; відеозаписами з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Посилання захисника на апеляційній скарзі на те, що відеозапис з бодікамери поліцейського не містить відомостей про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки вказаний факт підтвердив сам ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді першої інстанції, а також зазначив, що 14 серпня 2022 року приблизно о 13.20 год. він керував транспортним засобом «Mitsubishi Grandis», д/н НОМЕР_1 , бачив автомобіль патрульної поліції та як патрульний поліцейський жезлом зупиняв його транспортний засіб, проте не зупинився, оскільки налякався, та продовжив рух, а працівники поліції почали його переслідували та згодом зупинили.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить підпис останнього про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Всупереч доводам захисника в апеляційній скарзі наявний в матеріалах справи відеозапис з бодікамери поліцейського відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, та на ньому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alkotest та у закладі охорони здоров`я.

Що стосується доводів захисника про незаконність затримання ОСОБА_1 працівниками поліції слід зазначити наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії АЗ №069111 14 серпня 2022 року о 13.15 год. ОСОБА_1 було затримано працівниками поліції в порядку, передбаченому ст.ст. 260-263 КУпАП для припинення правопорушення, встановлення особи, складання адміністративних матеріалів та в цей же день о 14.00 год. його було звільнено.

При цьому з вказаного протоколу слідує, що ОСОБА_1 відмовився від повідомлення його родичів про його затримання та місце перебування.

Як правильно зазначає в апеляційній скарзі захисник про кожний випадок адміністративного затримання органи або уповноважені особи інформують центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, однак за виключенням випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника, при цьому право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги повинно бути роз`яснено затриманій особі, про що остання повинна поставити свій підпис в протоколі.

Як слідує з протоколу про адміністративне затримання серії АЗ №069111 14 серпня 2022 року та відеозапису з бодікамери поліцейських ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституцією України, ст. 268 КУпАП, а також право та можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги, про що міститься підпис останнього у відповідній графі протоколу, при цьому останній не виявив бажання отримати безоплатну вторинну правову допомогу, а тому доводи захисника про порушення права на захист ОСОБА_1 під час його затримання є необгрунтованими.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 не мав жодних зауважень чи скарг щодо дій працівників поліції.

Вказані обставини також підтверджуються відеозаписом з бодікамери поліцейських, відповідно до якого ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції, що жодних претензій до них не має, оскільки розуміє, що це їх робота.

Також, в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів того, що сторона захисту оскаржувала дії працівників поліції щодо затримання 14 серпня 2022 року ОСОБА_1 .

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Хоміча Р.Г. залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот