Єдиний унікальний номер №943/828/23
Провадження №3/943/482/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Шендрікова Г.О. розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, українця, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , протягом року до адмінвідповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.04.2023 року серії ААБ № 098779 гр. ОСОБА_2 29.04.2023 року о 01 год. 32 хв. в м. Буськ по вул. Петрушевича, 3 Золочівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засіданні ОСОБА_2 не з`явився, про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Скоробогатий М.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, виходячи з таких мотивів. З аналізу відеозапису вбачається, що працівниками поліції, незважаючи на вимогу закону не підтверджено факту керування водієм транспортним засобом. На відеозаписі проглядається, що автомобіль, у якому на сидінні водія знаходиться особа, яка пред`являє документи на ім`я ОСОБА_2 , знаходиться у нерухомому стані навпроти церкви «Петра і Павла» в м. Буську. Автомобіль працівників поліції знаходиться дещо попереду, поблизу Буської міської ради. Місцем розташування вказаних автомобілів є площа 900-річчя Буська. Автомобіль «Renault Megane», знаходиться в даному випадку на площі 900-річчя Буська, 2. Жодним з доказів не доведено, що цей автомобіль рухався по вул. Петрушевича в м. Буськ, як це зазначено у протоколі. Відеозапис, який долучений до протоколу, виконаний неякісно, що позбавляє можливості візуально ідентифікувати особу, з якою спілкується працівник поліції. Коли працівник поліції наблизився до автомобіля, то розпочав розмову про порушення особами, які перебувають у автомобілі, комендантської години, що свідчить про те, що автомобіль працівниками поліції не зупинявся. Крім того, з аналізу розмови працівника поліції з особою, котра перебуває на місці водія, очевидним є факт провокації з метою отримання зізнання у керуванні транспортним засобом, оскільки працівник поліції висловлює версію про існування відеореєстратора на службовому автомобілі в задній частині автомобіля, однак не пред`являє його, що свідчить про обман з метою отримання зізнавальних показань. Разом з тим, у протоколі зазначено, що автомобіль їхав по вул, Петрушевича о 01.32 год. Натомість відеозапис розпочинається о 01.37 год., а працівники поліції озвучує годину «01.35». На початку відеозапису двигун автомобіля не працює. Суперечка між працівником поліції і особою, яка перебуває на передньому сидінні автомобіля звелася до можливої фіксації руху автомобіля відеореєстратором, який знаходиться у задній частині автомобіля працівників поліції, однак цей відеозапис не надається, до протоколу не долучений. Вважає, що в даному випадку відсутні будь-які докази керування ОСОБА_2 транспортним засобом по вул. Петрушевича в м. Буськ, і взагалі факту такого керування, то склад правопорушення жодним чином не доведений. Просить провадження у справі №943/828/23 щодо ОСОБА_2 , закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_2 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне порушення серії ААБ №098779 від 29.04.2023, рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП У Л/о., направленням в Буську ЦРЛ для встановлення степені та стану наркотичного сп`яніння.

Також вина ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні відеозаписом події за участю ОСОБА_2 та поліцейських, з якого видно, що ОСОБА_2 губиться в поясненнях, які надає працівникам поліції. Спочатку він стверджує, що не керував транспортним засобом, потім пояснює, що він не хотів їхати але таки вирішив поїхати з другом, що підтверджує пасажир транспортного засобу. Крім того, пояснює що їде додому.

Протокол про адміністративне серії ААБ №098779 від 29 квітня 2023 року складений відповідно до положень ст.256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і він є оформленим та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, крім цього, його дані узгоджуються з відеозаписом події. Отже, наведені докази є належним та допустимим та обґрунтовано покладені в основу доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_2 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Оцінюючи вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини гр. ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Своїми діями гр. ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Що стосується доводів захисника про закриття провадження у справі з підстав того, що у діях ОСОБА_2 відсутні події і склад адміністративного правопорушення, ураховуючи досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, були спростовані дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а окремі помилки в долучених до справи документах (інформації, яка на думку адвоката суперечить фактичним даним та матеріалам справи) вищевказаних висновків щодо винуватості ОСОБА_2 не спростовують, мають формальний характер і спрямовані на ухилення останнього від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а відтак наявний у діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виключає можливість закриття провадження у даній справі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при розгляді матеріалів не було наведено, а обставини на які покликається захисник були в повній мірі спростовані доказами дослідженими в судовому засіданні.

Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_3 у

вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Доводи захисника про те, що всі докази у справі сфальсифіковані, вважаю такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_2 відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.

Суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Оремо, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду за направленням працівників поліції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі розгляду.

За змістом ст. 23 КУпАП стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинених нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, судом не встановлено.

При обранні виду та розміру стягнення судом враховано характер скоєного правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, у зв`язку з чим суддя вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 130, 251-252, 268, 280, 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Стягнути з гр. ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Г. О. Шендрікова