Дата документу Справа № 335/6476/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/6476/23 Головуючий в 1 інст. Алєксєєнко А.Б.
Провадження №33/807/711/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Ємець А.Ю., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ємець А.Ю. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн., стягнуто судовий збір.

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя місцевого суду встановив, що ОСОБА_1 08.07.2023 року о 23 год. 37 хв. у м.Запоріжжі, Вознесенівський район, вул. Південне шосе, біля буд.18, керував автомобілем DiamLer-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820. Результат огляду - 1.04 проміле, тест 1545. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень Правил дорожнього руху. Про повторність попереджений. Велась відеофіксація.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, адвокат Ємець А.Ю. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді водія - моториста, а тому позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами позбавить останнього можливості виконувати свої військові службові обов`язки за місцем несення служби під час війни.

Просить врахувати, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам та будь-якої матеріальної шкоди.

Вважає, що застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є явно несправедливим та нерозумним.

Посилається на порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобам, внаслідок чого в подальшому на нього через 6 годин склали повторний протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак він не може бути повторно підданий адміністративній відповідальності за цією самою статтею.

На підставі вищевикладеного, просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2023 року та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Ємця А.Ю., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Так, твердження захисника щодо порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП при складанні іншого протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки на обставини, які є предметом дослідження у рамках даної справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП обставина складання у подальшому відносно ОСОБА_1 іншого протоколу не впливає та правильності висновків суду, викладених у оскаржуваному судовому рішенні в контексті обставин даної справи не спростовує.

Одночасно сторона захисту не погоджується з накладеним на ОСОБА_1 місцевим судом адміністративним стягненням та просить змінити постанову в частині накладеного адміністративного стягнення, а саме не позбавляти його права керування транспортними засобами, враховуючи те, що позбавлення його можливості керувати транспортними засобами унеможливить виконання ОСОБА_1 своїх військових обов`язків у повному обсязі.

Апеляційний суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, має позитивну характеристику та його службові обов`язки водія - моториста відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного обслуговування озброєння та військової техніки 2-го батальйону оперативного призначення.

Разом з тим, в контексті апеляційних вимог, апеляційна інстанція приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Між тим, за змістом частини 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із аналізу вищевказаної норми закону убачається, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч.1 ст. 33 КУпАП не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч.1 ст.130 КУпАП ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносить до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки, зокрема і для осіб, які разом із ним проходять військову службу.

У даному випадку, з огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, також вважаю за потрібне звернути увагу на наступне рішення.

Так, по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_1 , який провину визнав, має позитивну службову характеристику, перебуває на військовій службі, не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог з урахуванням встановленої законодавцем санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки з ознаками алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих.

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст. 33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

Законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами (при його наявності), у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Отже, наведені доводи адвоката про призначення ОСОБА_1 стягнення без позбавлення права керування транспортним засобом не відповідають вимогам Закону.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Ємця А.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2023, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник