Номер провадження: 33/813/128/23 Головуючий у 1-й інстанції: Іванчук В.М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Базіль Л.В.,

секретар Куріньова Л.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2022 року, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Кіосе І.П. визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Судом першої інстанції установлено, що 27.09.2022 року о 23:14 год. в

м. Одеса по вул. Фонтанська дорога, біля будинку №88, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «Drager», відповідно до якого у останнього виявлено 0,77% проміле алкоголю. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

24 грудня 2022 року не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову і прийняти нову, якою провадження у справі закрити.

Зазначає, що у вказаний у протоколі час, його зупинили працівники поліції, які після перевірки документів висловили підозру про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти тестування за допомогою технічного засобу «Драгер» на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився.

Вважає, що порядок проходження огляду на стан сп`яніння порушений працівниками поліції, а саме в частині не надання йому жодного документа на технічний засіб за допомогою якого здійснювали тестування на стан алкогольного сп`яніння, як того вимагає п.5 розділу II Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015р (далі - Інструкція). В порушення п.9 вказаної Інструкції в медичний заклад для проведення огляду його не доставляли.

Крім того, зазначає про те, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства, проте в даному випадку свідки не залучалися. Зважаючи на викладене, скаржник вважає, що протокол про адміністративне правопорушення був складенний з грубим порушенням.

Вказує на те, що хоча даний факт правопорушення і був зафіксований нагрудною камерою поліцейського, відеозапис якого доданий до матеріалів справи, проте суд першої інстанції взагалі не оглянув цей запис, що свідчить про формальний розгляд справи.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив його клопотання про відкладення розгляду справи, та розглянув справу за його відсутності, тим самим позбавив його висловити суду свої сумніви щодо зібраних поліцейськими доказам, що є порушенням вимоги ст. 268, 278 КУпАП, а також приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позиція скаржника на стадії апеляційного перегляду справи.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, шляхом передачі телефонограми на номер телефону, вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, яку він особисто прийняв, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не направив.

Відповідно до абз. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Позиція апеляційного суду.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом першої інстанції вимоги указаних приписів закону дотримано у повному обсязі, а висновки суду ґрунтуються на повному та всебічному з`ясуванню усіх істотних обставин справи.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у відповідності до положень

ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Ретельний аналіз доводів апеляційної скарги дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_1 не оспорює ту обставину, що до моменту зупинки транспортного засобу, саме він керував автомобілем, як і не заперечує апелянт ту обставину, що він на місці зупинки транспортного засобу, проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу алкотестер «Драгер», результати такого огляду, що зафіксовані та наявні у матеріалах справи, апелянт під сумнів також не ставить.

Предметом апеляційного перегляду є перевірка доводів апелянта щодо дотримання вимог закону під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує наступне.

Щодо доводів про порушення вимог закону під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч.3 ст. 266 КупАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6

ст. 266 КУпАП).

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Iнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі -Інструкція).

Так розділом II указаної Інструкції визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5).

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. (пункт 6).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (пункт 9).

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10).

Сукупність перелічених приписів закону та вимог підзаконного нормативно-правового акту було дотримано поліцейськими під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, акт огляду та інші документи.

Як вбачається з матеріалів справи, події щодо зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у відповідності до ч.2 ст. 266 КУпАП фіксувалися поліцейським за допомогою технічного засобу відеофіксації, про що правоохоронцем зроблено відмітку у протоколі про адміністративне правопорушення, а відеозапис, долучено до матеріалів справи.

За таких умов, з огляду на положення ч.2 ст. 266 КУпАП, присутність двох свідків під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння не є обов`язковою, оскільки у даному випадку поліцейським застосовуються технічні засоби відеозапису, які долучають до матеріалів справи, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Положення пункту 6 розділу II Інструкції у даному випадку не поширюють свою дію на дані суспільні правовідносини, оскільки у даному випадку застосовуються саме приписи ч.2 ст. 266 КУпАП, як акту вищої юридичної сили, у редакції закону, чинного на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення (№ 1231-IX від 16.02.2021).

Вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, визначені ст. 256 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст. 256 КУпАП обумовлено, що при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №358394 від 27.09.2022 року вбачається, що свідки під час складання цього документа були відсутні, про що поліцейськими зроблено запис про це.

Зважаючи на те, що у даному випадку присутність свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в силу вимог закону не вимагалася та відповідно поліцейськими не забезпечувалася, то підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з грубим порушенням, як про те твердить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Будь-яких інших аргументів на обґрунтування невідповідності змісту протоколу вимогам закону, апелянт не наводить.

Належність, допустимість та достовірність долученого до матеріалів справи відеозапису, як джерела доказів, апелянт не оспорює та під сумнів не ставить, не знаходить таких підстав і суд апеляційної інстанції.

З відеозапису, долученого поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 за вимогою поліцейського на місці зупинки пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу (алкотестеру Драгер), за результатами проведення тесту, цифровий показник приладу виявив 0,77 проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 тобто більше, а ніж максимально допустима норма (0,2). Матеріалами відеофіксації підтверджується, що за результатами проведення огляду, поліцейським було виготовлено чек-роздруківку та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які долучені до матеріалів справи, указану обставину, апелянт не заперечує.

Твердження апелянта про те, що його не було доставлено в медичний заклад спростовуються матеріалами справи, оскільки ОСОБА_1 на власний розсуд прийняв рішення не проходити медичний огляд у закладі охорони здоров`я, тим сами нівелював можливість реалізувати для себе відповідне право.

Є неприйнятними доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими в порушення вимог Інструкції не було надано документів на технічний засіб за допомогою якого було проведено огляд, оскільки указані документи мають надаватися на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, втім як свідчить ретельне вивчення відеозапису, з зазначеною вимогу ОСОБА_1 до поліцейських не звертався.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не оглядав відеозапис, наявний у матеріалах справи, чим допустив на думку апелянта, формальний розгляд справи, апеляційний суд відхиляє, оскільки в мотивувальній частині постанови, суд прямо вказав, що в основу свого рішення поклав, в тому числі відеозапис з місця події.

Щодо доводів про розгляд судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 та порушення

ст. 268 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, своє рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , суд першої інстанції з посиланням на ст. 268 КУпАП, мотивував тим, що особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак про причини неявки не повідомила.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги у цій частині, апеляційний суд враховує наступне.

У рішенні "Корнєв і Карпенко проти України" від 21.10.2010 року (Заява N 17444/04), ЄСПЛ зазначив, що: пункт 3(b) статті 6 ( 995_004 ) гарантує обвинуваченому "мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту", а отже, ця гарантія означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є "необхідним" для підготовки основного розгляду справи судом. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (пункт 66).

Зазначена правова позиція, висвітлена також і у рішеннях ЄСПЛ «Вєренцов проти України» заява № 20372/11 (пункти 76 та 77) від 11 квітня 2013 року, та Михайлова проти України, заява №10644/08 від 06.03.2018 року (пункти 69,70).

У справі, що переглядається, протокол про адміністративне правопорушення було складено 27.09.2022 року, перше судове засідання у справі судом призначалося на 04.11.2022 року.

Однак, цього ж дня, тобто 04.11.2022 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, з посиланням на номер судової справи, про перенесення судового засідання, покликаючись на те, що перебуває на амбулаторному лікуванні у закладі охорони здоров`я (а.с. 12-13). Відомостей щодо тривалості такого лікування, документи надані ОСОБА_1 не містять.

Із викладеного слідує, що ОСОБА_1 був достеменно обізнаний, як про факт перебування справи у провадженні суду першої інстанції, так і про дату та час судового засідання.

Як свідчать матеріали справи, суд врахував подану ОСОБА_1 заяву, відклавши розгляд справи на 22.11.2022 року, 08.12.2022 року та 16.12.2022 року.

У подальшому з заявами, а ні про ознайомлення з матеріалами справи, а ні про відкладення її розгляду, ОСОБА_1 не звертався, а тому, за таких обставин, приймати рішення про відкладення судового засідання ще на більш пізнішу дату, у суду першої інстанції підстав не було.

У справі, що переглядається загальний проміжок часу, що минув від дня складення протоколу і до прийняття судом рішення за результатами розгляду справи, склав майже 3 місяці.

Відтак, на думку апеляційного суду, у розпорядженні ОСОБА_1 було достатньо часу і можливості, необхідних для підготовки свого захисту під час розгляду справи судом першої інстанції.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що апелянт не був позбавлений можливості захищати власні інтереси у справі, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обгрунтування власної правової позиції, і це право ОСОБА_1 реалізував.

Обставин, які б свідчили про те, що апелянту не було забезпечено адекватні час та засоби для підготовки свого захисту, тобто мало місце порушення судом першої інстанції ст. 6 Конвенції, апеляційним судом не встановлено.

Висновки за результатами апеляційного перегляду справи.

За результатами апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Л.В. Базіль