Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
21.12.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке подав адвокат Сливка В. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського районного суду Закарпатської області від 23 листопада 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження Закарпатська область, Мукачівський район, с. Нове Давидково; місце роботи: тимчасово не працює; місце проживання: згідно з базою даних АСМО «Інспектор» Закарпатська область, Мукачівський район, с. Нове Давидково, вул. Набережна,53, фактичне місце проживання - АДРЕСА_1 ; паспорт громадянки України для виїзду за кордон згідно з базою даних АСМО «Інспектор» FА661321, паспорт громадянки України для виїзду за кордон, пред`явлений при перетині кордону 07.09.2023 FV490179 від 19.06.2019 року, виданий органом 2111,
На підставі ст. 541 ч 2 МК України, у разі неможливості конфіскувати автомобіль, стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави його вартість в розмірі 58 928,40 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 ,у дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп судового збору.
Згідно з постановою, 07.09.2023, о 09 год 26 хв, у зону митного контролю на ділянку «виїзд з України» митного поста «Малий Березний» Закарпатської митниці, заїхав легковий автомобіль марки «MERSEDES-BENZ», моделі «SPRINTER», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 ,VIN: НОМЕР_4 під керуванням гр. України ОСОБА_2 , який прямував із України до Словацької Республіки у приватних справах. Формою проходження митного контролю, гр. України ОСОБА_2 , обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». До митного контролю гр. України ОСОБА_2 , було подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 від 12.08.2022 року, контрольний талон, технічний паспорт НОМЕР_6 та паспорти пасажирів, які разом з ним перетинали митний кордон України. Під час здійснення митного контролю у результаті спрацювання орієнтування автоматизованої системи аналізу та управління ризиками встановлено, що відповідно до інформації з розділу АСМО ПІК «Автотранспортні засоби» «Облік транспортних засобів у пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС Держмитслужби України гр. України ОСОБА_1 , яка переміщувалась в якості пасажира, 09.05.2017 року ввезла на митну територію України транспортний засіб, а саме, автомобіль марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номерний знак Республіки Польщі НОМЕР_2 , у режимі «транзит». Станом на 07.09.2023 року транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться. В поясненні ОСОБА_1 повідомила, що не визнає факт ввезення на митну територію України в митному режимі «транзит» 09.05.2017 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС легкового автомобіля марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номерний знак Республіки Польщі НОМЕР_2 . До митного органу щодо продовження терміну перебування автомобіля на митній території України не зверталась. Згідно мережі Інтернет ресурсу (сайт «mobile.de») вартість аналогічного/подібного автомобіля становить 1500 євро, що згідно з курсом НБУ на 07.09.2023 р. складає 58 928 грн 40 коп (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень 40 коп). Таким чином, ОСОБА_1 перевищила встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу особистого призначення, а саме: легкового автомобіля марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номерний знак Республіки Польщі НОМЕР_2 , що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб.
В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Сливка В. В., просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, вважаючи, що такий пропущено через поважні причини. В обґрунтування доводів вказує на те, що текст оскаржуваної постанови від 23 листопада 2023 року був опублікований в ЄДРСР 27.11.2023. Участь у розгляді справи ОСОБА_1 не брала, оскільки перебувала за кордоном, про що повідомила місцевий суд шляхом направлення на електронну адресу суду клопотання про відкладення судового розгляду на інший день. Однак, місцевий суд не взяв до уваги подане ОСОБА_1 клопотання, та посилаючись на неіснуючий документ заяву ОСОБА_1 про розгляд за її відсутності, провів судовий розгляд за її відсутності. При цьому, на думку апелянта, постанова суду є незаконною, висновки, викладені в ній суперечать фактичним обставинам справи, тому її слід скасувати.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин, і лише на підставі клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його пропущено через поважні причини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
З матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що оскаржувана постанова прийнята 23.11.2023, що свідчить про те, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 03.12.2023 включно, однак оскільки це вихідний, то строк на подання апеляційної скарги закінчується 04 грудня 2023 року.
З матеріалів справи також убачається, що апеляційну скаргу адвокат Сливка подав безпосередньо до суду першої інстанції 06.12.2023, що підтверджується поштовим відправленням, тобто з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови від 23.11.2023.
Апеляційним судом не встановлено жодних поважних причин, через які адвокат Сливка В. В. не подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк (до 04.12.2023 включно).
Так, із матеріалів справи вбачається, що стороні захисту було відомо про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, у тому числі і 23.11.2023, що також не заперечується адвокатом Сливкою В. В. і в апеляційній скарзі. Окрім цього, наявна у матеріалах справи заява ОСОБА_1 від 07.09.2023, підписана нею особисто свідчить про те, що вона просить розглянути справу без її участі (а. с. 16).
Можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим, чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, початком строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2023 є день її винесення, а не отримання її копії, і будь-яких підстав вважати, що такий строк адвокатом Сливкою В. В. пропущено у зв`язку з поважними причинами, немає.
Апеляційний суд не вважає поважною причиною пропущення строку на оскарження судового рішення те, що розгляд справи відбувся всупереч тому, що ОСОБА_1 напередодні судового засідання надіслала до суду клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, оскільки з наданих адвокатом Сливкою В. В. копії клопотання та сканкопії електронної скриньки не вбачається, що ОСОБА_1 через поважні причини не може взяти участь у судовому засіданні, призначеному на 23.11.2023.
Твердження адвоката Сливки В. В. про те, що жодних заяв про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , остання не підписувала, таких заяв не існує, суд апеляційної інстанції розцінює критично, оскільки доводи в цій частині спростовуються належними та переконливими доказами, зокрема заявою ОСОБА_1 від 07.09.2023 (а. с. 16).
При оцінці доводів адвоката Сливки В. В. про те, що зі змістом оскаржуваної постанови він ознайомився 27.11.2023, апеляційний суд бере до уваги те, що матеріалами справи такі спростовуються, оскільки у матеріалах справи наявні відомості, які свідчать про те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 надіслано 24.11.2023, тобто у межах встановленого законом строку.
Тому, апеляційний суд вважає, що обставини, на які посилається адвокат Сливка В. В. у будь-якому разі не слід визнавати поважними причинами, через які адвокат Сливка В. В. не мав можливості оскаржити судове рішення в установлений законом строк.
Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону в справі скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Існування інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску адвокатом Сливкою В. В. строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено.
На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.
При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
Апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи те, що в клопотанні не наведено переконливих обставин про поважність причин, які позбавили адвоката Сливку В. В. можливості оскаржити в інтересах ОСОБА_1 постанову судді у межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку про те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 23.11.2023, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення такого строку.
Тому, апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню адвокату Сливці В. В. як особі, що її подала.
Приймаючи рішення про відмову адвокату Сливці В. В. у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також зазначає, що постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 14.12.2023 відмовлено у поновленні пропущеного строку на оскарження постанови місцевого суду, з підстав аналогічних до вищенаведених.
Приймаючи рішення про необхідність відмови адвокату Сливці В. В. у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; що пропущений строк є значним; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску, а не з`являючись неодноразово на розгляд клопотання апелянт позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Подане адвокатом Сливкою В. В. клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення залишити без задоволення та відмовити у поновленні пропущеного строку.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Сливка В. В. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 470 МК України, - повернути адвокату Сливці В. В. з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому та ОСОБА_1 копію постанови.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН