ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/209/23

провадження № 3/0285/465/23

01 лютого 2023 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

за участю секретаря Клечковської М. М.,

особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, яка надійшла

від Новоград-Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,

яка не працює,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу, ОСОБА_2 04.01.2023 близько 15:20 год. по місцю свого проживання вчинила домашнє насильство в сім`ї відносно свого племінника ОСОБА_3 , а саме: висловлювала в його адресу слова образ та нецензурної лексики.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнала, пояснила, що коли прийшла до себе додому 04.01.2023, не могла відчинити двері, оскільки її племінник ОСОБА_4 зачинився зсередини і перебував у нетверезому стані, на що зробила йому зауваження, а у відповідь почула від нього до себе лайку та слова образи. Намагалася вгамувати його, підвищивши голос, однак жодного психологічного насилля відносно ОСОБА_4 не вчиняла. Навпаки він погрожував їй, у зв`язку з чим змушена була викликати поліцію.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Одним із завдань КУпАП є охорона прав і свобод громадян; ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст.173-2 КУпАП, насильство в сім`ї це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Інші дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В судовому засіданні були досліджені матеріали справи від 04.01.2023, зокрема на підтвердження винності ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, поліцією надано:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ№131994;

письмові пояснення ОСОБА_3 про словесний конфлікт між ним та його хрещеною ОСОБА_2 ;

рапорт оперативного чергового поліцейського про отримання повідомлення про домашнє насильство.

Разом з тим, як слідує з останнього, саме ОСОБА_2 викликала поліцію, зателефонувавши на 102, й повідомила про те, що її племінник вчиняє відносно неї психологічне насильство і просила допомоги. Відносно ОСОБА_3 . Новоград-Волинським міськрайонним судом 16.01.2023 було винесено рішення та його визнано винним у вчиненні домашнього насильства відносно тітки ОСОБА_2 за обставин, зазначених у протоколі серії ВАВ№131994.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» наголошував, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишають місце сумнівам.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 вчинила домашнє насильство, а надані суду докази не свідчать про те, що її дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, та викликають розумні сумніви, наявність яких не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення Суду у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Доказова база вини ОСОБА_2 «є суперечливою», що не дає правових підстав для встановлення обставин, викладених у процесуальному документі, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на його складання, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності дають підстави прийти до висновку про те, що поліцейський не намагався з`ясувати, що трапилось, не вжив усіх розумних і доступних йому заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, і переслідував лише мету кількості складання адміністративних матеріалів, а не їх якості.

Доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Всі перераховані вище обставини у своїй сукупності дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_2 у зазначені в протоколі час та місці дійсно вчинила психологічне насильство відносно члена своєї сім`ї, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження її винуватості у вчиненому адміністративному правопорушенні. Відтак, вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.9, 247 п.1, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин