П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2023 Справа №607/15695/22

м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №097878 від 31 жовтня 2022 року зазначено, що: «31 жовтня 2022 року о 23 год. 20 хв. в м.Тернопіль, вул.Євгена Коновальця, 2, керував транспортним засобом марки ЗАЗ-DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 7510 №ARLM-0278 (повірка дійсна до 20 травня 2023 року) та проведення огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.»

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Жеребецька І.О. в судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обставини, зазначені у клопотанні про закриття провадження у справі. Обгрунтовуючи вказане клопотання ОСОБА_2 вказує на те, що із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається те, що автомобіль ОСОБА_1 перебував на узбіччі не заведений, на місці водія спав чоловік, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом, який починається з того, що працівники поліції знаходяться біля автомобіля, що стоїть на місці (припаркований біля бордюра), при цьому ОСОБА_1 автомобілем не керував. Крім того, на відеозаписі не зафіксовано факту зупинки транспортного засобу, що вказує на те, що автомобіль не рухався. З відеозапису вбачається, що працівники поліції пропонують ОСОБА_1 на місці зупинки та в подальшому в лікарні пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній їм пояснив, що не керував транспортним засобом, а тому немає необхідності проходити такий огляд. Свідки також підтвердили, що ОСОБА_1 спав в машині, яка була припаркована на вул.Коновальця, м.Тернопіль. На запитання поліцейських про те, куди їхав ОСОБА_1 , свідки відповіли, що останній нікуди не їхав, а спав в салоні автомобіля. ОСОБА_1 в обґрунтування обставин, що мали місце 31 жовтня 2022 року приблизно о 23:00 годині стверджує, що перебував в м. Тернополі по вул.Коновальця в автомобілі DAEWOO SENS, д.н.з. НОМЕР_2 , де дійсно заснув після святкування дня народження, наміру їхати взагалі не мав, декілька разів прогрівав мотор, щоб не змерзнути. Правил дорожнього руху не порушував, тому підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього не було. Працівники поліції його не зупиняли взагалі, а розбудили, саме в машині, яка стояла. Його усні пояснення про те, що він не керував даним автомобілем, вони не прийняли до уваги та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №097878 за порушення вимог п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак, з цим ОСОБА_1 не погодився, та зазначив у протоколі, що пояснення буде надавати в суді. Таким чином, від проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився, оскільки автомобілем не керував.

Суд, дослідивши матеріали адміністративного провадження, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дійшов наступних висновків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

В свою чергу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5. (а)Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10ПДР України).

Відповідно до роз`яснень викладених у п.27 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 27 вищевказаної постанови, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Рух це процес переміщення, зміна положення тіла відносно інших тіл у просторі.

Отже, під керуванням транспортним засобом треба розуміти виконання функцій водія, тобто вчинення дій, що призвело до зміни положення транспортного засобу відносно початкового. Суб`єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у цьому випадку є водій транспортного засобу.

Разом із тим, у відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Так, долученим до матеріалів справи диском із відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції, підтверджується лише факт спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , однак не підтверджується факт керування транспортним засобом, а також відсутні будь-які дані, які б підтвердили, що останній був зупинений працівниками поліції в ході керування транспортним засобом. Зокрема, на вказаному відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції знаходяться біля автомобіля, який стоїть на місці (припаркований біля бордюра), при цьому ОСОБА_1 автомобілем не керував. Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції пропонують ОСОБА_1 на місці зупинки та в подальшому в лікарні пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній їм пояснив, що не керував транспортним засобом, а тому немає необхідності проходити такий огляд. Свідки також підтвердили, що ОСОБА_1 спав в машині, яка була припаркована на вул.Коновальця, м.Тернопіль. На запитання поліцейських про те, куди їхав ОСОБА_1 , свідки відповіли, що останній нікуди не їхав, а спав в салоні автомобіля.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_5 від 31 жовтня 2022 року, вбачається, що 31 жовтня 2022 року приблизно о 23:15 год. він йшов із вокзалу додому. Переходячи перехрестя вул.Коновальця-Репіна він побачив машину на зустрічній смузі з увімкненими фарами. Перейшовши перехрестя побачив, що фари автомобіля вимкнені. Після цього він підійшов до таксиста, що стояв на місці стоянки поблизу, розказав про автомобіль, який стоїть поблизу та вони разом вирішили підійти до вказаного автомобіля та дізнатись що трапилось. Підійшовши до автомобіля їм стало відомо, що двигун автомобіля не заведений та у салоні на місці водія спав чоловік. Після цього на вказане місце прибули працівники поліції.

Свідок ОСОБА_4 у письмовому поясненні від 31 жовтня 2022 року зазначив, що 31 жовтня 2022 року приблизно о 23:20 год. до нього підійшов невідомий чоловік і сказав, що побачив автомобіль по вул.Коновальця, на зустрічній смузі. Після цього вони разом пішли перевірити що трапилось. Підійшовши побачили автомобіль марки Део, номерний знак НОМЕР_3 , який стояв на узбіччі з незаведеним двигуном. В салоні автомобіля на місці водія спав невідомий чоловік.

Вказаними письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджуються доводи адвоката Жеребецької І.О. про те, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки автомобіль перебував на узбіччі в нерухомому стані.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року (справа №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18) відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

У звязку з наведеним, вищевказаний диск з відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції суд оцінює критично, та він не може бути покладений в основу судового рішення на доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 чітко та адекватно відповідає на всі запитання поліцейських, а його поведінка та координація рухів повністю відповідають обстановці, за якої відбувається його спілкування з поліцейськими.

Також з відеозапису неможливо встановити чи встановлювалися взагалі у водія ознаки сп`яніння, які б давали підстави для проведення огляду останнього.

Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського, суд ставить під сумнів законність вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього.

При цьому, закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння встановлену ст.130 КУпАП лише за керуванням такою особою транспортним засобом і лише за наявності ознак такого сп`яніння, що в даному випадку встановлено не було.

Також суд критично оцінює наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 жовтня 2022 року, оскільки в ньому відсутній підпис особи, яка направляється на огляд. Крім того, вказане направлення не спростовує доводів сторони захисту про те, що він не керував транспортним засобом.

Долучений до матеріалів справи рапорт від 31 жовтня 2022 року, не може бути взятий судом до уваги в якості доказу, оскільки поліцейський є заінтересованою особою. Так, згідно п. 53 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.05.2020 року по справі справа №524/5741/16-а, суд зазначив, що наявний в матеріалах справи рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті

В матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 чи підтвердження законності такої зупинки.

Так, згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, при цьому нормами КУпАП не покладено на суд обов`язку збирання доказів у справі, тому суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

В свою чергу сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути доведені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КпАП необхідно закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130, 247, 251, 255, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяТ. Я. Багрій