справа № 563/645/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2023 року м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Сірак Д.Ю. розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №036480 від 12травня 2022 року зазначено, що 12 травня о 22 годині 40 хвилин селі Весняне, Рівненського району, Рівненської області по вулиці Корецька ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "ЗАЗ 110307", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, хитка хода, порушення кординація рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В судові засідання, ОСОБА_1 не з`явився. Причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому процесуальним законом порядку, шляхом надіслання повістки про виклик через SMS-повідомлення.
Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 №01-5/1594 від 19.10.2022, ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Статтею 268 КУпАП передбачено, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, є необов`язковою.
У зв`язку з чим, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, як за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частинами 2, 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
Разом з тим, в порушення вимог інструкції інспектором в протоколі вказані одні ознаки алкогольного сп`яніння, в направленні на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 12.05.2022 інші, а на відео файлі VIDZ20512-223358F(22:38:00) інспектором поліції ОСОБА_1 вказується лише на одну ознаку запах алкоголю з порожнини рота.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Як становлено з протоколу про адміністративне правопорушення, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована інспектором без присутності свідків, проте із застосуванням засобів відео фіксації.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.
Тобто, з наведених норм закону та висновків Верховного Суду встановлено, що відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, за відсутності двох свідків, обов`язково повинна бути зафіксованою належним технічним засобом, із зазначенням відомостей про цей технічний засіб в протоколі.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №036480 від 12.05.2022 року поліцейським не зазначено про здійснення відео фіксації вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та не зазначено відповідних відомостей про технічний засіб.
У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.
Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Так, направлені на розгляд Корецького районного суду матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять належних та допустимих доказів, які б за результатом їх дослідження у сукупності, беззаперечно, поза розумним сумнівом доводили б факт вчинення ним інкримінованого правопорушення.
Відсутність у матеріалах справи переконливих доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, в свою чергу, виключає допустимість самого протоколу, як джерела доказів.
Як зазначалося вище, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Так, згідно відеофайлу VIDZ20512-223358F на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не висловлено позиції, яку б можна було розцінювати як відмову від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння. Більше того, з відеозапису встановлено, що на 22:54:36 хв. водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд в медичному закладі, вказавши: «їдем в лікарню..». Однак, поліцейськими в порушення виконання профільних інструкцій направлення водію на проходження такого огляду не виписане, наявне в матеріалах справи направлення без підпису поліцейського. Крім того, на 22:55:09 хв. відеозапису інспектор поліції вказує іншому: «я рахую, що він відмовляється..він нічого не хоче.. для чого його везти в лікарню». Крім того, на місці зупинки ОСОБА_1 не надали можливість пройти огляд на стан визначення алогольного сп`яніння, так як відпоідний прилад у поліцейських був відсутній.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 18 Закону передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.
Вказані обов`язки поліцейського визначені і частиною 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС №1179 від 09.11.2016 року.
Зокрема, підчас виконання службових обов`язків поліцейський повинен: виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походженнячи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно іввічливо, викликаючи внаселення повагу до поліціїі готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.
Як встановлено з відеозаписів 22:42:13-22:42:30 хв. інспектор поліції Бойчук Р. в розмові з ОСОБА_1 вів себе нетактовно, неодноразово підвищував голос, ставив останньому запитання не чекаючи їх відповіді. На 22:41:55 хв. відеозапису ОСОБА_1 щодо поліцейських вказав «не штовхайте мене…», на 22:44:39 хв. відеозапису ОСОБА_1 вказав «мене побили…їдем у відділення». Вказана фраза прозвучала від ОСОБА_1 після того, як боді-камера нічого не фіксувала (була чорна картинка). На 22:43:18 хв. відеозапису поліцейський на підвищених тонах, емоційно відносно ОСОБА_1 висловився: «ти ще будеш балакати мені і щось розказувати? поставим бистро на місце тебе..».
Вказані дії інспектора необхідно оцінювати як здійснення психологічного тиску на ОСОБА_1 з метою зазначення останнім про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння для складення відповідного протоколу.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейськи зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною ньому інформацією, не випускаючи його з рук.
Однак поліцейські у відношенні до ОСОБА_1 вказаних вимог не виконали. З 22:35:25 відеозапису встановлено, що поліцейські без представлення та надання для огляду посвідчення звернулися до ОСОБА_1 «..ходіть до нас до машини..» На 22:40:45 відеозапису на вимогу ОСОБА_1 представитися жоден з поліцейських цього не виконав, продовжували поводитися відносно ОСОБА_1 агресивно.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Так як всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь. За таких обставин приходжу до висновку, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки його вина не доведена жодними належними доказами.
Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п.3, 294 КУпАП,суддя,

постановив:

Провадження в справі по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Корецький районний суд Рівненської області.

Суддя: