Справа № 201/9853/22
Провадження № 3/201/566/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Шелестов К.О., з секретарем: Коваль В.В., за участю: прокурора Галушко В.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Аракелової А.Р., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з УСР в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, працюючої проректором з навчально-виховної роботи ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка притягається да адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою УСР у Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, було складено протокол № 778 від 29.11.2022 року, про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу, згідно наказу ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» від 08 серпня 2022 року № 388 КО «Про відрядження ректора» тимчасове виконання обов`язків ректора було покладено на проректора з навчально-виховної роботи ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи в.о. ректора ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» є посадовою особою юридичної особи публічного права і відповідно до положень підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

До УСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ надійшло анонімне звернення 17 серпня 2022 року вх.№ Ан-119, щодо можливого порушення Закону України «Про запобігання корупції» в частині запобігання та врегулювання конфлікту інтересів відносно ОСОБА_1 , а також використання нею службового автотранспорту в особистих цілях. Для встановлення всіх обставин було направлено запит до ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» (вих. № 3330/55/103/01-2022 року від 01.09.2022 року) про надання інформації відносно ОСОБА_1 .

21 вересня 2022 року за вх.№ 1659 було отримано відповідь від в.о. ректора ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» ОСОБА_1 , в якій відмовлено у наданні інформації.

Отже, в.о. ректора ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» ОСОБА_1 перед підписанням листа від 13.09.2022 року № 34-01-205 щодо відмови у наданні інформації та копій документів відносно себе, не повідомила про наявний конфлікт інтересів ні Міністерство освіти і науки України, ні НАЗК.

Приватний інтерес ОСОБА_1 зумовлений тим, що запит УСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ стосувався безпосередньо неї та полягає у використанні нею адміністративної посади в.о. ректора ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» та дискреційних повноважень з метою уникнення відповідальності.

Реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 полягає у суперечності між її приватним інтересом, зумовленим тим, що перевірка УСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ здійснюється відносно неї та її службовими повноваженнями, як в.о. ректора ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», що впливає на об`єктивність та неупередженість під час прийняття рішення про відмову у наданні інформації та документів.

Таким чином, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки ректора ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, знаходячись на робочому місці, в порушення вимог ст. 28 цього Закону перед прийняттям рішення в умовах реального конфлікту інтересів щодо відмови у наданні інформації та копії документів відносно себе (відповідь від 13.09.2022 року за № 34-01-205), не повідомила у встановленому законом випадку та порядку ні Міністерство освіти і науки України, ні Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні не визнала та просила закрити провадження в справі про притягнення її до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Аракелова А.Р. подавши письмові пояснення з приводу складеного протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , просила закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Галушко В.В. у судовому засіданні вважала за можливе притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, посилаючись на достатність доказів винуватості останньої у вчиненні зазначеного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку адвоката і прокурора, суд доходить до наступних висновків.

У диспозиції ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, передбачено, що відповідальність особи за цією статтею наступає у разі неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з вимогами КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах цієї категорії є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясуванні таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), законом «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно абз. 13 ч. 1 статті 1 ЗУ «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Таким чином, для реального конфлікту інтересів, характерна наявність таких складових, як приватний інтерес особи, службові повноваження такої особи, а також протиріччя між приватним інтересом і такими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Як встановлено у судовому засіданні, згідно Наказу ректора ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» ОСОБА_2 від 08 серпня 2022 року тимчасово виконання обов`язків ректора у період часу з 13 серпня 2022 року по 30 вересня 2022 року покладено на проректора з навчально-виховної роботи ОСОБА_1

01 вересня 2022 року за підписом начальника Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Даниляк А., до ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» надіслано запит, в якому, зокрема зазначено, що Управління проводить перевірку щодо можливого порушення вимог та обмежень Закону, а тому, посилаючись на норми пункту 6 «Положення про Національну поліцію України», затвердженого постановою КМУ № 877 від 28.10.2015 року просили надати завірені належним чином копії наступних документів: Інформацію про всіх хто закріплений та має право користування службовим автомобілем «NISSAN MAXIMA» з номером та серії державного знаку: НОМЕР_1 що належить ДВИЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» за період з 01.01.2022 року і по теперішній час; Положення (порядок, тощо) щодо використання службового транспорту; Журнал реєстрації (виїзду та заїзду) службового автомобіля «NISSAN MAXIMA» з номером та серією державного знаку: НОМЕР_2 за період 01.01.2021 року по теперішній час. Журнал інструктажі водіїв, що користуються службовим автомобілем «NISSAN MAXIMA» з номером та серією державного знаку: НОМЕР_1 за період з 01.01.2021 року по теперішній час; Інформацію про дислокацію службового автомобіля «NISSAN MAXIMA» з номером та серією державного знаку: НОМЕР_3 в неробочий час за період з 01.01.2021 року по теперішній час.

У відповідь на вказаний запит 21 вересня 2022 року в.о. ректора ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» ОСОБА_1 повідомила про неможливість надання запитуваних документів у зв`язку з порушенням порядку витребування документів, передбаченого чинним законодавством.

19 жовтня 2022 року Управлінням стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області було направлено запит до Національного агентства з питань запобігання корупції та Міністерство освіти і науки України про наявність повідомлення ОСОБА_1 про існування реального конфлікту інтересів у період з 08.08.2022 року по теперішній час.

25 жовтня 2022 року Національним агентством з питань запобігання корупції було повідомлено, що посада проректора з навчально-вихованої роботи ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» (тимчасово виконуючий обов`язки ректора) до осіб, які зобов`язані повідомляти НАЗК про виникнення конфлікту інтересів не відноситься.

04 листопада 2022 року від Міністерства освіти і науки України направлено відповідь на адресу УСР в Дніпропетровській області, в якій зазначено, що в період з 08.08.2022 року по теперішній час повідомлень від в.о. ректора ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» ОСОБА_1 , про наявність конфлікту інтересів не надходило.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону в.о ректора ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, і який також, згідно примітки до статті 172-7 КУпАП, є суб`єктом адміністративного правопорушення вказаної статті.

В примітці до вказаної статті та п. 11 статті 1 Закону зазначено, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Статтею 28 передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Обов`язковою умовою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 172-7 КУпАП, є наявність реального конфлікту інтересів як суперечності між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність прийняття цією особою рішень, вчинення чи не вчинення дій на відповідній посаді.

Пунктом 3 роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, зазначено, що для встановлення реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, по-третє, така суперечність не може впливати, а реально впливає на обєктивність чи неупередженість прийняття рішення чи вчинення дій. Отже, конфлікт інтересів відповідно до Закону має місце у випадках, коли приватний інтерес особи впливає або суперечить об`єктивності чи неупередженості при прийнятті нею рішень.

Таким чином, конфлікт інтересів відповідно до Закону має місце у випадках, коли приватний інтерес особи може вплинути або суперечить об`єктивності чи неупередженості при прийнятті нею рішень.

Так, зі змісту запиту УСР в Дніпропетровській області від 01 вересня 2022 року вбачається, що запитувана інформація стосувалася загальних відомостей, які належать до внутрішнього користування, а не особисто в.о. ректора ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» ОСОБА_1 .

Отже, дослідженими по справі доказами не підтверджено існування приватного інтересу у ОСОБА_1 під час підписання відмови у наданні інформації на запит працівників поліції, а також відсутні докази впливу приватного інтересу на об`єктивність та неупередженість ОСОБА_1 під час виконання нею службових обов`язків.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія - умисне неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів у встановлених законом випадках та порядку.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Водночас, згідно до Преамбули до закону України «Про запобігання корупції», цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

За таких умов, з аналізу системного зв`язку Преамбули цього Закону із приписами ч. 1 ст.172-7 КУпАП, наявність умислу є обов`язковою складовою цього виду адміністративного правопорушення.

В даному ж випадку, слід звернути увагу на те, що ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого їй правопорушення.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Тобто, Європейський суд з прав людини фактично визнав застосування гарантій ст. 6 Конвенції на адміністративні правопорушення, а не тільки кримінальні.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, стосовно неї підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 6,7 ст. 126 Конституції України, Законом України Про запобігання корупції, ст.ст. 7, 9, 10, 11, 247, 283-285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: К.О. Шелестов