Справа № 459/2408/22 Провадження № 3/459/1121/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Мельникович М. В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на шахті «Лісова» електрослюсарем, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №330275 від 10.09.2022, 09.09.2022 о 23:56 год. у м. Червонограді, по вул. Б. Хмельницького, 23, водій громадянин ОСОБА_1 керував ТЗ HONDA ACCORD, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло; від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання, призначене на 26.01.2023 ОСОБА_1 не з`явився, однак його інтереси у цьому судовому засіданні представляв адвокат Федоряк А. В. Останній просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за недоведеністю факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що ставиться у вину порушнику. Звернув увагу на те, що на відеозаписі, як основному доказі, який підтверджує факт відмови порушника від проходження огляду, відсутній звук, що унеможливлює встановлення такого факту. Разом з тим наголосив, що матеріали справи не містять доказів відсторонення порушника від керування транспортним засобом, на порушення вимог ст. 266 КУпАП.

Окрім того, у цьому судовому засіданні був допитаний у якості свідка працівник поліції ОСОБА_2 , який складав даний протокол про адміністративне правопорушення. Останній пояснив, що події, викладені у протоколі справді мали місце, підтвердив факт відмови порушника від проходження огляду на стан сп`яніння. Пояснив, що бодікамера в цей день працювала справно, проте в результаті виявилося, що на відеозаписі відсутній звук. Свідок стверджував, що не знав, що запис відео здійснювався за відсутності звуку на момент такого запису.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, свідка ОСОБА_2 , оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити з таких підстав.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За диспозицією частини першої статті 130 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення полягає зокрема і у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено судом, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №330275 відносно ОСОБА_1 згідно з яким останньому ставиться у вину порушення п. 2.5 ПДР України та стверджується, що 09.09.2022 о 23:56 год. у м. Червонограді, по вул. Б. Хмельницького, 23, водій громадянин ОСОБА_1 керував ТЗ HONDA ACCORD д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло; від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Проте, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини особи.

Так, за змістом частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як було встановлено судом, в матеріалах справи наявний відеозапис події, який був оглянутий в судовому засіданні та з якого вбачається, що такий записаний без звуку.

Тобто суд у даному випадку позбавлений можливості встановити чи була додержана працівниками поліції процедура огляду особи на стан сп`яніння чи фіксування відмови порушника від такого огляду, передбачена ст.266 КУпАП та Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Із долученого відео суд не має змоги встановити факт відмови порушника від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, та чи пропонувалося порушнику, на вимогу п. 7 вищезазначеної Інструкції, проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, і чи взагалі мала місце відмова від проходження такого огляду.

Таким чином, такий відеозапис суд розцінює як належний доказ.

Разом з цим, факт керування транспортним засобом та факт відмови порушника від проходження освідування підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який являється працівником поліції.

Проте, саме показання працівника поліції як свідка, надане у судовому засіданні, не може судом розцінюватися як самостійний доказ вини порушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, захисник звертав увагу суду на те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення порушника від керування транспортним засобом, що викликає сумнів у вчиненні ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Суд бере до уваги таке зауваження захисника, адже, такий факт є порушенням правил ст. 266 КУпАП, де зазначено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами (...) та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, наведене вище у своїй сукупності викликає сумнів у доведеності факту того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що в свою чергу виключає в його діях склад адміністративного правопорушення.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене деРібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. («Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

За приписамист. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що необхідно закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення, адже виходячи із вимог ст. 62 Конституції України, судом не встановлено достатньо доказів, котрі б з достовірністю та об`єктивністю вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Відтак, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. В. Мельникович