Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 копійок.

Останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30 вересня 2022 року о 10 год. 31 хв. у м. Луцьку на вул. Гнідавській, керував автомобілем Mercedes-Benz 250, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер 6810» (показник згідно чеку 0,39‰ проміле).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає оскаржуване судове рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене при неповному з`ясуванні обставин, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

Насамперед вказує про проведення судового розгляду у його відсутності, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості подати заперечення щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Зауважує, що судом першої інстанції не було його повідомлено про дату, час та місце судового розгляду.

Вказує на порушення судом принципу розгляду справи у межах висунутого обвинувачення, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення йому висунете обвинувачення за ч.2 ст.130 КУпАП, однак суддею помилково вказано про кваліфікацію працівниками поліції його дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того апелянт зазначає про недопустимість як доказу постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.4 ст.126 КУпАП, так як вона не містить даних про набрання законної сили.

Судом також безпідставно взято до уваги надані ним письмові пояснення, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які отриманні безпосередньо під час розгляду справи.

Таким чином, на переконання апелянта, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б стверджувати його винуватість у вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати, а провадження у справі закрити.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, у зв`язку поважністю його пропуску, оскільки судовий розгляд відбувся у його відсутності, а про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 13 грудня 2022 року.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення в частині, що стосується заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до практики Європейського суду, здійснені поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів, дії, в тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій - юридично нікчемними.

Як убачається із змісту оскаржуваної постанови, судовий розгляд адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 відбувся 27 жовтня 2022 року у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальност і, однак матеріалами справи стверджується про належне повідомлення судом першої інстанції останнього про час, дату і місце судового розгляду. Судом першої інстанції судова повістка ОСОБА_1 направлялась на адресу за місцем його реєстрації вказаної у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду було повідомлено і SMS-повідомленням, яке отримано ним 17.10.2022. Однак останній на судовий розгляд у суд першої інстанції не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав. Також слід зазначити, що копію оскаржуваної постанови було надіслано на адресу порушника.

Як вбачається апеляційна скарга до суду подана лише 21 грудня 2022 року, тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження. Дана обставина об`єктивно підтверджується відміткою - штемпелем суду першої інстанції, проставленим на апеляційній скарзі.

Апеляційним судом ОСОБА_1 про час, дату судового розгляду було повідомлено телефонограмою, відповідно до якої останній її отримав 28 грудня 2022 року. Однак на судовий розгляд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явилася, будь-яких клопотань про відкладення чи заяв про наявність поважних причин неявки ОСОБА_1 не подав. Крім того апеляційна скарга жодних підтверджень про ознайомлення зі змістом оскаржуваного судового рішення апелянта лише 13 грудня 2022 року не містить.

Суд зауважує, що не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Таким чином зазначена процесуальна поведінка ОСОБА_1 апеляційнм судом розцінюється як незацікавленість останнього у вирішенні справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що наведені у поданій апеляційній скарзі доводи не дають підстав вважати строк апеляційного оскарження постанови судді пропущеним із поважних причин.

Приписами ч. 2 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пропустив строк апеляційного оскарження судового рішення, і хоча порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, проте не зазначив поважних причин пропуску цього строку, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, та повертає апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук