ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5164/21 Номер провадження 33/814/619/23Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Владімірова Р.В.

Захисника Кучука А.О

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 серпня 2022 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 22.09.2021, о 20:36 год. по вул. Велика Набережна, 15, в м. Кременчуці, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Peugeot 407, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, за допомогою приладуALCOTEST 6820, що підтверджується тестом №638 від 22.09.2021. Результат огляду позитивний 2,06 % проміле. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Зокрема зазначає про відсутність в нього ознак сп`яніння, які б стали підставою для проходження огляду на стан сп`яніння. Вказує, що він перед керуванням автомобілем обробив руки спиртовим антісептиком, провівши таким чином профілактику від зараження COVID -19, що могло вплинути на результати огляду.

Також посилається на те, що складений відносно нього протокол є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в ньому невірно зазначено місце його складання, зафіксовано розбіжності в часі між відеозаписом події.

Наполягає на тому, що поліцейські не забезпечили йому право на юридичну допомогу, своєчасно не роз`яснили його права .

Вважає, що місцевий суд позбавив його права на справедливий суд, оскільки розглянув справу без його участі, незважаючи на подане ним клопотання про відкладення розгляду справи під час його перебування на лікарняному.

Окрім того в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що він не був присутній під час розгляду справи в суді 23.08.2022, оскільки перебував на лікарняному. Після звернення до канцелярії суду 27.09.22, він отримав копію постанови, після чого у визначений законодавством 10-ти денний строк 01.10.2022, була подана апеляційна скарга.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Так, матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_1 не приймав участь в судовому засіданні 23.08.2022. Копію оскаржуваної постанови від 23.08.2022 він отримав особисто після звернення до місцевого суду 27.09.2022, подавши в подальшому засобами поштового зв`язку 01.10.2022 апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши думку захисника особи, яка притягується до відповідальності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

постанова про накладення адміністративного стягнення за керування ТЗ без подачі сигналу повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху серія ЕАО №4806215,

протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №013829 від 22.09.2021 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

талон тестування на алкоголь за допомогою алкотестеру Drager 6820, тест №638, згідно якого станом на 20:29 год. 22.09.2021 ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 2,06 % проміле,

акт огляду на стан сп`яніння, з особистим підписом правопорушника щодо згоди з результатом огляду 2,06% проміле,

рапорт працівника поліції,

записи з бодікамер працівників поліції,

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що після зупинки автомобіля Peugeot 407, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , з огляду на явні ознаки алкогольного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що водій спочатку намагався вирішити питання іншим шляхом, а потім погодився на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Фіксування процедури огляду відбувалося на спеціальний технічний прилад - бодікамеру працівника поліції, який містить записи про продуття алкотестеру Драгер 6820, з результатом 2,06 % проміле, з яким водій погодився (20:29 год.), фактично його не заперечував, не висловлював своїх застережень щодо необхідності проїхати до медичного закладу з метою повторного проходження такого огляду.

При підписанні протоколу про адміністративне правопорушення також ніяких зауважень не висловлював.

Згода водія з результатом огляду також засвідчена особистим підписом в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний результат проходження огляду на стан сп`яніння також підтверджується роздруківкою з алкотестеру Драгер.

Вищевказані докази, які долучені до матеріалів справи, в своїй сукупності доводять факт керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та не були спростовані під час розгляду справи.

Доводи апелянта щодо неналежності як доказу долученого до справи протоколу про адміністративне правопорушення з огляду на невірне, на його думку, зазначення місце скоєння правопорушення, розбіжності в часі, зафіксовані в протоколі та на бодікамеру, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки це не впливає на сам факт скоєного правопорушення та не може розцінюватись як обставина, яка виключає вину в діях притягнутого.

Посилання апелянта на не забезпечення йому права на юридичну допомогу, не заслуговують на увагу, оскільки поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 право на юридичну допомогу (відеозапис 20:30 год). Забезпечувати реалізацію такого права на захист під час складання адміністративного протоколу не входить в обов`язки працівника поліції.

Також працівником поліції було роз`яснено права та обов`язки встановлені ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП, що передбачено протоколом про адміністративне правопорушення.

Окрім того, не беруться апеляційним судом до уваги посилання ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом його права на справедливий суд та забезпечення можливості приймати участь в судових засіданнях.

За змістом ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, законом не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріалами справи доводиться, що матеріали про адміністративне правопорушення надійшли до суду 01.10.2021. Справа перебувала в провадженні суду майже 11 місяців, впродовж яких суд неодноразово призначав судові засідання, про які належним чином сповіщав притягнутого.

Розгляд справи призначався на 25.10.21, 06.12.2021, 31.01.2022, 01.03.2022, 01.04.2022, 23.05.2022, 21.07.2022, 23.08.2022, при цьому правопорушником неодноразово подавалися заяви про відкладення розгляду справи 22.10.2021, 03.12.2021, 19.07.2022, та 22.08.2022

Повідомлений належним чином про розгляд справи на 23.08.2022, ОСОБА_1 в черговий раз подав заяву 22.08.2022 про відкладення розгляду справи, не надавши підтверджуючих документів, що було розцінено як зловживання своїми правами, що суперечить принципу добросовісності.

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На думку апеляційного суду дії правопорушника свідчать про затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності за скоєне правопорушення.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна