Справа № 509/7338/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалась, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 008215 від 24.11.2023 року, вбачається, що 07.11.2023 року гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство по відношенню до свого сина ОСОБА_2 , 2010 р.н., а саме декілька разів вдарила по сідницях долонею, за що відповідальність передбачена ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Приймаючи участь в судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП не визнала, зауваживши, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, та пояснила, що дійсно того дня її син ОСОБА_2 , погано себе поводив, на зауваження не реагував, на її прохання припинити вказані дії ображав її, у зв`язку з чим вона вимушена була заспокоїти та вдарила його два рази долонею по сідницях, а заява написана її колишнім чоловіком направлена на уникнення від сплати аліментів, через велику заборгованість яка у нього утворилась через несплату.

Заслухавши особу яка притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, а також матеріали додані ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Згідно з п.п. 3,4,14,17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 165/3472/21 (провадження № 61-441св22) зазначено, що саме по собі звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою відносно неї насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вирішує також питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення, та не вправі вийти за межі протоколу.

За приписами ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Судом встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 008215 від 24.11.2023 року, вбачається, що 07.11.2023 року гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство по відношенню до свого сина ОСОБА_2 , 2010 р.н., а саме декілька разів вдарила по сідницях долонею, за що відповідальність передбачена ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

В постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 165/3472/21 (провадження № 61-441св22) зазначено, що саме по собі звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою відносно неї насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

В даному випадку суд критично ставиться до заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.11.2023 року у зв`язку з тим, що вказана заява не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою відносно неї насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, більш того вказана заява не містить в повній мірі викладу обставин вчинення вказаного діяння ОСОБА_1 .

Також в судовому засіданні встановлено, що дійсно ОСОБА_2 27.10.2023 року погано себе поводив, по відношенню до своєї матері ОСОБА_1 , на зауваження припинити вказані дії не реагував ображав її, вона не могла заспокоїти його словами та вимушена була застосувати виховний характер та вбарила його лодонею по сідницях двічі, про що підтвердив старший син ОСОБА_1 , який того дня був вдома.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 , судом не встановлено ознак умисності спричинення шкоди ОСОБА_2 , чи порушення її прав і свобод, а тому вказані дії не можливо розцінювати як насильствою.

Також судом встановлено, що згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.10.2023 року, яке набрало законної сили 16.11.2023 року вбачається, що з ОСОБА_3 , стягнуто неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на дітей у розмірі 150883,36 грн., та ОСОБА_1 , вважала, що її чоловік таким чином налаштовує меншого сина проти неї для того, щоб не сплачувати вказану заборгованість.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 , п.3 ч.1 ст.284 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до положень ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 278, 280, 283-284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Гандзій Д.М.