ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2023 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за спільною апеляційною скаргою адвоката Морозова В.Ю. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, працюючого лісником, проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , - визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі НМДГ, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору в дохід держави.

Згідно постанови суду, 30 вересня 2022 року о 04:58 в м. Чернівці по вул. Хотинська, 43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21083, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810. Результат 1,81 проміле. Тест №1313. Від керування транспортним засобом відсторонений. Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апелянти в скарзі вважають, що всупереч вимогам чинного законодавства розгляд справи відбувався незаконно, матеріали справи та складений протокол містять у собі чисельні порушення, у зв`язку з чим

ЄУНСС №726/1458/22 Головуючий у І інстанції: Асташев С.А.

Провадження №33/822/2/23 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

постанова підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням не згоден, свою провину не визнає, адміністративні матеріали складені відносно нього не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують його право на повний, об`єктивний та неупереджений розгляд справи.

Стверджує, що неодноразово зазначав працівникам поліції, що він не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак працівники поліції здійснювали щодо нього психологічний тиск, проте суд не взяв цього до уваги.

Звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення взагалі не міститься відеодоказу ознак його алкогольного сп`яніння, та не вбачається факту керування ним транспортним засобом, які надали б можливість зробити висновок того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Стверджує, що суддею було проігноровано те, що поліцейські під час складання протоколу не роз`яснювали йому його права та порядок проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, працівниками поліції не було доставлено його - ОСОБА_1 до медичного закладу, з метою проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у лікарні.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оскаржувана постанова є незаконною, нічим не обґрунтованою.

Просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 та в його інтересах захисник Морозов В.Ю. в судове засідання апеляційної інстанції не з`являлися, хоч і були належним чином повідомлені, про що свідчать клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, яка призначена на 29.12.2022 року ( 69,), про відкладення розгляду справи, яка призначена на 04.01.2023 року (а.с.74) та заява про проведення відеоконференціі з адвокатом від 09.01.2023 року (а.с.79-82). В судовому засіданні 09.01.2023 року з технічних причин ( відсутність звуку у адвоката) Морозов В.Ю. також не зміг прийняти участь. Його підзахисний - ОСОБА_1 втрете не з`явився до суду і про підстави своєї неявки суд до відома не поставив, як і не надав підтверджуючих документів поважності своєї неявки у попередні судові засіданні: 29.12.2022 року та 04.01.2023 року.

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та під час слухання справи, у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №145405 від 30.09.2022 року, яким встановлено, що 30 вересня 2022 року о 04:58 в м. Чернівці по вул. Хотинська, 43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21083, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат 1,81 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Пунктом 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими в нього ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Відповідно до роздруківки з приладу Alcotest Drager, результат стану алкогольного сп`яніння позитивний та склав 1,81‰. З результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис в акті та на роздруківці.

Апеляційним судом встановлено, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини були зафіксовані на відео з бодікамер працівників поліції 476053, 476849.

Від надання пояснень ОСОБА_1 в силу вимог ст. 63 Конституції України відмовився, з протоколом про адміністративне правопорушення ознайомився та власноручно його підписав. Будь яких заперечень, незгоди чи клопотань не виявив.

Варто уваги й те, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, а також у нього було тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 .

Більше того, з наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_1 вбачається, що останній зобов`язується не керувати своїм транспортним засобом чи будь-яким іншим, до повного витверезіння, що спростовує твердження останнього в апеляційній скарзі, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Також не заслуговує на увагу суду доводи апелянта в частині того, що йому не було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.09.2022 р. на ім`я ОСОБА_1 до ЧОНД, однак останній таким правом не скористався і його огляд в медичному закладі не проводився.

Більше того, під час підготовки справи до апеляційного розгляду, судом був переглянуті наявні в матеріалах справи відеозаписи, якими встановлено, що працівники поліції зупиняють транспортний засіб ВАЗ під керуванням водія ОСОБА_1 , особу якого було встановлено та з`ясовують причини руху у комендантську годину, та в процесі спілкування з останнім виявляють факт вживання ним алкогольних напоїв та ознаки алкогольного сп`яніння. Дані відеозаписи ретельно було перевірено судом першої інстанції і обґрунтовано покладено в основу прийнятого рішення, як належний та допустимий доказ.

Отже, зазначені вище документи підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, будь-яких зауважень, доповнень чи пояснень до них, останнім надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду, а неправомірні дії працівників поліції щодо порушення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, як про те твердить апелянти, не були предметом оскарження в суді.

За таких обставин, вважаю, що підстав недовіряти наявним в матеріалах справи доказам та сумніватися в їх правдивості в суду немає. Крім того, такі дії працівників поліції, ОСОБА_1 жодним чином не оскаржував і з заявою до суду на їх неправомірні дії не звертався, та не заперечував встановлених ними фактів.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що підстав вважати наявні в матеріалах справи докази невірними і неналежними, як на це посилається у своїй апеляційній скарзі апелянт, у суду немає, оскільки вони складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не знаходить підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , як про те апелюють захист та правопорушник.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Морозова В.Ю. залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська