Справа № 365/396/22 Номер провадження: 3/365/2/23
ПОСТАНОВА

іменем України

16 січня 2023 року смт Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області ХИЖНИЙ Р. В.

за участі

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ПЕДИКА І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 справу про адміністративне правопорушення за адміністративним матеріалом, який надійшов від Відділення поліції № 2 Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого в СП ТОВ «Нива Переяславщини» на посаді бухгалтера, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182368 від 05.09.2022 року встановлено, що 04.09.2022 року о 22 год. 15 хв. по вул. Українська в смт Згурівка, поблизу буд. № 12, водій ОСОБА_3 керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря КНП «Згурівська лікарня Згурівської селищної ради» за адресою: смт Згурівка, вул. Залізнична, 7, Київської області, чим водій порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

В протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме як керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, вчинене повторно протягом року.

Згідно постанови Яготинського районного суду Київської області від 10 червня 2022 року у справі № 382/1644/21, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с.60-68).

Прокурор, повідомлений про розгляд справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, на розгляд справи не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 свою вину не визнав категорично. У своїх поясненнях зазначив, що наркотичні засоби він не вживає взагалі, оскільки у 2000 році отримав серйозну травму голови. Крім того, звертає увагу на те, що він не керував транспортним засобом, а тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення. Докази того, що він керував транспортним засобом до протоколу не додані. За кермом автомобіля знаходилась інша особа на ім`я ОСОБА_4 . Коли під`їхали працівники поліції, автомобіль не рухався, а був припаркований на стоянці біля Згурівської селищної ради. На той час ОСОБА_4 був відсутній в автомобілі, оскільки пішов справляти природню потребу. Підтвердити ці обставини може ОСОБА_5 , який також знаходився в автомобілі. ОСОБА_3 повідомляв поліцейському ОСОБА_6 , що автомобілем керувала інша особа. Просив справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення. Аналогічні пояснення були викладені ним у письмові формі.

Захисник Педик І.В. у судовому засіданні просив про закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. Просив звернути увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення містяться виправлення. Його підзахисний не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом. Сам по собі протокол не є доказом вини ОСОБА_3 , якщо обставини викладені у ньому не підтверджено іншими доказами. При огляді його підзахисного лікарем було порушено п. 7 та п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки не було проведено лабораторного дослідження сечі, яке є обов`язковим. Відповідно до п. 22 цієї Інструкції, висновки щодо медичного огляду, які складені з порушенням вимог цієї Інструкції вважаються недійсними. Обов`язок по доказуванню вини у вчиненні правопорушення покладено на орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Вина його підзахисного не доведена належними доказами. Клопотання про закриття провадження подав до суду також у письмовій формі.

В ході судового розгляду були допитані свідки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що є поліцейським та 04.09.2022 року, під час патрулювання по вул. Українська в смт Згурівка був помічений автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT». Вказаний автомобіль зупинився біля приміщення Згурівської селищної ради. За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_3 , у якого вбачались ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродні блідість обличчя та тремтіння рук. ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що він погодився. За результатами огляду, лікарем КНП «Згурівська лікарня» було складено висновок, відповідно до якого у ОСОБА_3 виявлено стан наркотичного сп`яніння. Посилання ОСОБА_3 та його захисника на те, що ОСОБА_3 не керував транспортним, не відповідає дійсності. Керування ОСОБА_3 транспортним засобом було зафіксовано записом з бодікамери поліцейського, вказаний запис був продемонстрований ОСОБА_3 , проте цей запис не зберігся.

Свідок ОСОБА_7 , пояснив, що працює лікарем-анестезіологом КНП «Згурівська лікарня». За направленням поліцейських, він проводив огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_3 . Огляд проводився наступним чином. Медична сестра вручила ОСОБА_3 стерильну ємність для збору сечі. Потім частину сечі перелито в іншу стерильну ємність. Медична сестра розірвала пакет з тестом і за вказівкою лікаря занурила тест в одну з ємностей з сечею. Був позитивний результат. Після цього свідок заповнив висновок. Для проведення огляду використовувався тест Wondfo, який за своєю суттю є різновидом лабораторного дослідження. При виконанні огляду на стан наркотичного сп`яніння лікар керується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При проведенні огляду ОСОБА_3 . Інструкцію було дотримано.

В судовому засіданні досліджені докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182368 від 05.09.2022 року, в якому ОСОБА_3 зазначив, що наркотичних засобів не вживав, транспортним засобом не керував (а.с.2); висновок № 39 від 04.09.2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що ОСОБА_3 перебуває в стані сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин (амфетамін, марихуана) (а.с. 3); розписка ОСОБА_3 , в якій він зобов`язується не керувати транспортним засобом (а.с. 4); копія виписки з Журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що 04.09.2022 року проведено огляд ОСОБА_3 та виявлено стан сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин (амфетамін, марихуана) (а.с. 74-75); копія Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено зі слів обстежуваного, що у 2000 році ним перенесено ЗЧМТ, наркотичні засоби він не вживає. Обстеження проведено за допомогою комбінованого тесту на наркотики, за результатами проведення якого виявлено стан сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин (амфетамін, марихуана) (а.с. 77-78); копія направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зазначено ознаки сп`яніння тремтіння пальців рук, неприродний вираз обличчя (а.с. 76); копії довідок КНП «Яготинська ЦМЛ» та КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», з яких вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на лікуванні у лікаря невролога та під наглядом психіатра у зв`язку з наслідками тяжкої ЧМТ (а.с. 79); постанова Яготинського районного суду Київської області від 10 червня 2022 року у справі № 382/1644/21, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с. 60-68), відеозапис, яким зафіксовано, що ОСОБА_3 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Також відеозапис фіксує проведення огляду лікарем в межах КНП «Згурівська лікарня Згурівської селищної ради». При цьому, відеозапис не фіксує момент керування ОСОБА_3 транспортним засобос (а.с.8).

Оцінюючи докази по справі, суддя приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 та його захисника про закриття провадження в справі підлягає до задоволення з наступних підстав.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, у справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Національне законодавство України повністю узгоджується і з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, що сформульована зокрема у п. 43 рішення від 14.02.2008 в справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine) (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом». При цьому розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом кримінального провадження, крім того, що інкримінований злочин вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом кримінального провадження. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

В даному випадку до застосування до вказаних правовідносин за аналогіє підлягає практика Європейського Суду з прав людини у кримінальних провадженнях.

Так, у справах "Енгель та інші проти Нідерландів" та "Озтюрк проти Німеччини" було визначено, що термін кримінальне провадження для цілей Конвенції має автономне визначення, яке може й не співпадати з національним правом. Щодо класифікації правопорушення як кримінального в національному законодавстві, то така класифікаціє не є вирішальною (п. 82 рішення "Енгель та інші проти Нідерландів"). В справі "Озтюрк проти Німеччини", аналізуючи порушення правил дорожнього руху, Судом було зауважено, що загальна природа застосованої правової нори та мета покарання, яка є одночасно і попереджувальною, і караючою, в сукупності є достатнім для кваліфікації правопорушення саме як кримінального для цілей Конвенції. Зокрема, у справі "Надточій проти України" визнавно кримінально-правовий характер КУпАП (пункт 21 рішення). Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення ЄСПЛ у справі "Маліге проти Франції").

Згідно з положеннями п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідальність за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є зокрема, керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Суб`єктом цього правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом.

Адміністративний матеріал не містить беззаперечних доказів того, що на момент руху автомобіля за кермом перебував ОСОБА_3 , відеозапис фіксує лише спілкування працівників поліції з ОСОБА_3 поруч із припаркованим автомобілем, процедуру проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відеофіксація моменту руху автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_2 , а також керування вказаним автомобілем ОСОБА_3 , відсутня.

Вказані обставини свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення.

В частині необхідності давати відповіді на інші аргументи сторони захисту, суд зазначає наступне.

Так, зокрема, відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Оскільки недоведеність факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом саме по собі є достатньою підставою для закриття провадження по справі, суд не вбачає необхідності давати детальні відповіді на інші аргументи сторони захисту.

З огляду на вище викладене, винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи витлумачені на його користь, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 245, 247, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

СУДДЯ Р. В. ХИЖНИЙ