ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/565/23 Справа № 694/1347/23 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Сакун Д. І. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Белан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №694/1347/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Звенигородського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 серпня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі одієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; постановлено стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, 27.05.2023 року о 18 год. 59 хв. в м. Звенигородка по вул. Свободи, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2104, д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу Драгер 6810, з результатом 0,88% проміле на записуючий пристрій боді камеру DSJ-039. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову, а справу направити на новий судовий розгляд.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що у даній справі суддею було прийняте передчасне та необгрунтоване рішення, посилання судді на те, що його дії спрямовані на затягування строків розгляду справи не відповідає дійсності, оскільки спочатку справа перебувала на розгляді судді Федорець С.В., яка в послідуючому була звільнена із посади судді зазначеного суду, надалі справа була передана судді цього ж суду Сакун Д.І., якій він подав заяву про те, що бажає мати захисника та скористатись кваліфікованою правовою допомогою. В подальшому на його адресу не приходило жодних повідомлень - повісток про час та дату розгляду справи.

11.09.2023 року на своєму подвір`ї випадково він побачив простий конверт в якому знаходилась постанова Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.08.2023 року, згідно якої він визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з якою категоричного не згідний.

Вважає, що суддя допустив неповноту та необ`єктивність при розгляді справи та не

врахував правову позицію, викладену в постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14, п.24, де зазначено, що необхідно звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків, призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.08.2023 року, та мотивував її тим, що він не був повідомлений про дату розгляду справи, та не був присутній, як при її розгляді, так і при проголошенні оскаржуваної постанови.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 та його захисника Кобринського В.О., які підтримали заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та вимоги апеляційної скарги, та просили їх задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст.289 КУпАП у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови він отримав 11.09.2023, апеляційний суд вважає справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачає необхідним його поновити.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне порушення серії ААБ № 155379 від 27.05.2023 року;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- даними висновку приладу Драгер «Alkotest 6810», з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 0.88%;

- письмовим поясненням ОСОБА_1 , в якому він вказує, що випив три бокали пива, після чого сів за кермо автомобіля ВАЗ 2104, рухався до місця проживання та був зупинений працівниками поліції ( а.с.5);

- фотокопіями;

- даними відеозапису, що знаходиться в матеріалах справи, які були предметом перегляду як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції - якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Апеляційним судом в судовому засіданні за участі ОСОБА_2 та його захисника Кобринського В.О. був переглянутий відеозапис з бодікамер та відео з автомобільного реєстратора працівників поліції щодо подій від 27.05.2023 за участі ОСОБА_1 , який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи. Зі змісту якого встановлено, що водій автомобіля ВАЗ 2104, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 проігнорував вимогу працівників поліції зупинитися, та збільшивши швидкість тікав від машини патрульних, але працівники поліції його наздогнали та при з`ясуванні причин його неправомірної поведінки водій ОСОБА_1 попросив вибачення за те, що проігнорував законну вимогу поліцейських.

Ці відомості спростовують пояснення ОСОБА_1 , надані ним в судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що він їхав з роботи додому, працівники поліції його автомобіль не зупиняли, і від працівників поліції він не тікав, не бачив, що вони за ним їдуть, будь-яких сигналів від працівників поліції щодо вимоги зупинитися він не чув.

При спілкуванні з ОСОБА_1 працівниками поліції у нього були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, зокрема на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер» на що ОСОБА_1 погодився і пройшов вказаний тест, результат якого склав - 0.88‰. На запитання працівників поліції ОСОБА_1 повідомив, що він випив три бокали пива після чого керував автомобілем (DSJ_1371170_000039 19:19:22). «Був дома, рубав дрова, зателефонував товариш та запросив випити пива, от і випив на свою голову» (DSJ_1371170_000039 19:37:20). Апелянт неодноразово просив поліцейського не складати на нього адмінматеріали, намагався «вирішити по іншому це питання», вибачався і обіцяв, що «це було останній раз».

Вказані докази спростовують твердження ОСОБА_1 , надані ним в судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а випив 3 пива по 0,5 л. вже після того, як приїхав додому, і як поставив автомобіль, до приїзду поліцейських.

Працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Крім того, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 керував автомобілем без відповідних документів та не був пристебнутий ременем безпеки, відносно нього на місці зупинки поліцейським була винесена постанова за ч.5 ст.121, ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, та застосовано до нього стягнення - штраф у розмірі 510 грн. (DSJ_1371170_000039 19:19:22) (а.с.7).

Слід відмітити, що ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, та не висловлював будь-яких зауважень до його змісту. Не висловлював він і заперечень щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння та не наполягав на проведенні такого огляду у закладі охорони здоров`я, а також не заперечував, що не був водієм та не керував зазначеним транспортним засобом. Також, в роздрукованому тесті приладу «Драгер» від 27.05.2023 в якому зазначено результат його проходження на ста алкогольного сп`яніння 0.88‰, ОСОБА_1 поставив свій підпис, чим фактично погодився з вказаним результатом.

Доводи апелянта про те, що суддя допустив неповноту та необ`єктивність при розгляді адміністративних матеріалів та прийняв передчасне і необгрунтоване рішення є неспроможними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, і повністю спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських даних, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Апеляційні вимоги ОСОБА_1 та його захисника Кобринського В.О. про скасування постанови суду першої інстанції та направлення справи на новий судовий розгляд, є безпідставними, оскільки чинним КУпАП прийняття такого процесуального рішення апеляційним судом не передбачено.

Апеляційним судом поновлено право ОСОБА_1 на захист, оскільки під час апеляційного розгляду він особисто разом з захисником Кобринським В.О. приймав участь в судовому засіданні, апеляційним судом було проведено дослідження доказів, переглянуто відеозапис з відеореєстратора патрульної машини поліцейських та відео з портативних відеокамер поліцейських, тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді 1 інстанції не вплинула на правильність прийнятого рішення по суті щодо нього.

Доводи апелянта про те, що він доглядає за своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду і має складне матеріальне становище, не виключають його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, та не можуть бути підставою для скасування законного рішення суду першої інстанції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Тому, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими . Таку позицію останнього слід розцінювати, як його намагання уникнути установленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, та які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності доводять вину останнього.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.08.2023 відносно ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, і її слід залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарженя постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 серпня 2023 року.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка