Справа № 450/4562/23 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 33/811/1821/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю ОСОБА_1 та захисника Фостяка О.Я.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Фостяка Олега Ярославовича на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 02листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , в доход держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, 01 вересня 2023 року о 14 год. 10 хв. по вул. Героїв Крут, буд. 1, в с. Сокільники Львівського району Львівської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Джип» номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, залишив місце події та не повідомив про неї орган чи підрозділ поліції, чим порушив вимоги пункту 2.10 «А» ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Фостяк О.Я. подав апеляційну скаргу, в якій постанову змінити та застосувати стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу.

Окрім того, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування пропуску строку покликається на те, що постанова суду не надсилалась ОСОБА_2 , про її ухвалення і зміст довідався 20.11.2023 року після самостійного ознайомлення з матеріалами справи, про що міститься відповідні відмітки.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те,що постанова винесення з порушенням норм процесуального права, а висновки суду частково не відповідають обставинам справи

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не ухилявся від відповідальності за скоєне і 06.09.2023 року добросовісно з`явився за телефонним викликом до відділу поліції для розгляду адміністративних матеріалів по факту ДТП.

Стверджу, що ОСОБА_1 не помітив пошкоджень транспортних засобів, тому вважав відсутнім факт ДТП і відтак покинув місце ДТП.

На думку апелянта, безпідставними є твердження суду першої інстанції про байдуже ставлення ОСОБА_1 до розгляду справи в суді, адже його не було належно повідомлення про час і місце судового розгляду. Зцієї причини ОСОБА_1 не зміг надати пояснення з приводу своєї необ`єктивної оцінки події ДТП та обставини, яка могла б вплинути на вибір судом виду покарання в межах санкції ст. 122-4 КУпАП добровільна безкоштовна допомога діяльності Благодійної організації «Фонд Українських легіонерів» в якості водія (транспортування чи перевезення транспортних засобів різної категорії, доставка їх із-за кордону в східні регіони України, у зону бойових дій та інші види допомоги, які безпосередньо пов`язані з керуванням транспортними засобами).

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Фостяка О.Я.,які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справита доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційну скаргу задоволити із наступних підстав.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, за обставин, встановлених районним судом і викладених у постанові, обґрунтований наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку, мотивувавши це в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Висновки суду в зазначеній частині ніким не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується покликань апелянта про необґрунтованість оскаржуваної постанови в частині визначення стягнення, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Проте, суддею першої інстанції, при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначених вимог закону в повній мірі враховано не було.

Санкцією ст.122-4 КУпАП передбачені стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Отже, санкція інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбачає альтернативний вид стягнення. За наявності альтернативного виду стягнення у виді штрафу, суд, належним чином, в постанові не обґрунтував підстав для обрання йому стягнення суворішого, у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Крім того, приймаючи рішення про накладення на ОСОБА_1 найсуворішого виду адміністративного стягнення, судом не було враховано, що відповідно до вимог ст. 30 КУпАП, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами застосовується до правопорушника за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом. Проте, цих обставин під час розгляду даної справи в суді першої інстанції встановлено не було.

Так, згідно із ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

Апеляційний суд дійшов висновку, що позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами суддя першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є надто суворим.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника найбільш суворого виду адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає необґрунтованим.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 визнав свою вину,також суд враховує, що шкода, яка завдана транспортному засобу, є мінімальна.

Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідно до довідки, яка видана головою БО «Фонд Українських Легіонерів», ОСОБА_1 займається волонтерською діяльність, в якості водія, а тому таке стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом,завдасть істотної шкоди благодійній організації.

Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Таким чином, апеляційний суд, прийшов до переконання, щоусі вищеперераховані фактори дають обґрунтовані та вагомі підстави апеляційному суду змінити постанову суду першої інстанції в частині пом`якшення накладеного адміністративного стягнення, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе,накласти на ОСОБА_1 стягнення за ст.122-4 КУпАП у вигляді штрафу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Фостяку Олегу Ярославовичу строк апеляційного оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Фостяка Олега Ярославовича, задоволити.

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

В решті постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк