Номер провадження: 33/813/168/23
Номер справи місцевого суду: 523/6456/22
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

18.01.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Колесніков Г.Я., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 12 липня 2022 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2022 року інспектором поліції складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №037727 за ч.3ст.126 КУпАП (а.с.1).

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 12 липня 2022 року за вчинення вказаного адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1ст.130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці. Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн(а.с.7).

02 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду (а.с.10-16).

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року апеляційну скаргу повернуто , у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови суду та не зверненням до суду з клопотанням про поновлення такого строку. Апелянту роз`яснено право повторного звернення до суду з апеляційною скаргою у разі усунення обставин, що були підставою для її повернення (а.с.19).

30 грудня 2022 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, а також подав клопотання про поновлення строку на її оскарження, посилаючись на поважність причин пропуску строку. Зокрема, апелянт зазначив, що:

- постанова суду, ухвалена 12 липня 2022 року, не була проголошена в його присутності,

- повний текст судового рішення було викладено в ЄДРСР 14 липня 2022 року,

- 22 липня 2022 року з дотриманням відповідного 10-денного строку на оскарження рішення суду ним була подана апеляційна скарга засобами поштового зв`язку,

- про винесення постанови апеляційного суду від 22 грудня 2022 року він дізнався з ЄДРСР 28 грудня 2022 року (а.с.22-25).

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до приписів ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5ст.7 та ч.1ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку, суд виходить з того, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливило своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що:

- ОСОБА_1 приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції та надавав свої пояснення в судовому засіданні 12 липня 2022 року (а.с.7),

- 02 серпня 2022 року ОСОБА_1 у виконання постанови суду першої інстанції сплатив судовий збір у розмірі 496,20 грн, що підтверджуєтеся квитанцією № (а.с.9),

- 05 серпня 2022 року ОСОБА_1 отримав копію постанови суду, що підтверджується його власноручною розпискою (обкладинка матеріалів справи).

Доводи апелянта про те, що вперше апеляційна скарга ним була подана 22 липня 2022 року засобами поштового зв`язку, а не 02 грудня 2022 року, як зазначено в постанові апеляційного суду, спростовується матеріалами справи, а саме: на поштовому конверті наявна печатка пошти зі вхідною датою 02 грудня 2022 року (а.с.16). Спростування вказаних відомостей будь-якими доказами апелянтом не надано.

Твердження апелянта про те, що апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня, коли особа дізналась про його винесення, є помилковими і такими, що суперечать вимогам ст.294 КУпАП, відповідно до якої строк оскарження постанови суду починається з дня винесення постанови, а не з моменту отримання її копії.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 приймав участь у розгляді справи 12 липня 2022 року, що він підтвердив в апеляційній скарзі, отримав копію постанови 05 серпня 2022 року, вперше звернувся з апеляційною скаргою 02 грудня 2022 року.

Будь-яких доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 12 липня 2022 року апелянтом надано не було, а тому наведені ОСОБА_1 причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови не дають правових підстав для визнання їх поважними, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Враховуючи вищезазначене, визначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними, оскільки апелянтом не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі ним апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, а тому в поновленні строку на оскарження постанови районного суду слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути апелянту.

Разом з тим, апелянту роз`яснюється право звернення до суду першої інстанції з заявою про виправлення описки в постанові суду щодо вірного зазначення інкримінованого йому правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 12 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути апелянту.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков