Справа №949/1798/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., адвоката Богельського І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Права та обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснені.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №172204 від 13 грудня 2022 року вбачається, що 13 грудня 2022 року о 12:45 год., а/д Переброди-Дубровиця-Володимирець-Суховоля, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки "Peugeot Expert", з номерним знаком НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не впевнився в безпечності, на слизькій дорозі здійснив різке гальмування, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки "Mercedes-Benz 814D", з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також на розгляді справи в суді ОСОБА_1 пояснив, що 13 грудня 2022 року біля 13:00 год., він, рухаючись на власному автомобілі в напрямку м. Дубровиця, помітив, що позаду нього рухається автомобіль марки "Mercedes-Benz 814D", з державним номерним знаком НОМЕР_2 . По мірі наближання вказаного автомобіля до нього, а також беручи до уваги те, що дорога була слизькою, він увімкнув правий покажчик повороту для того, щоб дати дорогу автомобілю марки "Mercedes-Benz". Однак, в цей момент він відчув удар в задню частину свого автомобіля.

Водій автомобіля марки "Mercedes-Benz" ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 13 грудня 2022 року біля 13:00 год., він, рухаючись на автомобілі марки "Mercedes-Benz 814D", з державним номерним знаком НОМЕР_2 , помітив, що попереду нього рухається автомобіль марки "Peugeot Expert", з номерним знаком НОМЕР_1 , який почав пригальмовувати та не приймаючи праворуч до узбіччя, зупинився на проїжджій частині. Так як на вказаній ділянці дороги суцільна лінія розмітки, він не мав наміру випереджувати даний транспортний зсіб та не подавав при цьому жодних попереджувальних сигналів. Коли автомобіль марки "Peugeot" зупинився, він почав гальмувати, але його автомобіль був загружений і дорожнє покриття було слизьким, внаслідок чого уникнути зіткнення не вдалося.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Богельський І.В. в судовому засіданні просив суд закрити провадження у даній справі за відсутністю в діях його довірителя ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 діяв в межах Правил дорожнього руху, а саме увімкнув покажчик правого повороту, показавши таким чином водію автомобіля марки "Mercedes-Benz" намір прийняти праворуч та дати таким чином дорогу даному автомобілю.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Згідно вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до пункту 2.3 Правил дорожнього руху України, водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За змістом пункту 1.10 Правил дорожнього руху України, дорожня обстановка, це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

За порушення вказаних правил статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи обставини для правильного вирішення справи, суд виходить з положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 12.9 "г" Правил дорожнього руху України, водієві забороняється різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).

Суд бере до уваги, що факт різкої зупинки автомобіля марки "Peugeot Expert" учасниками дорожньо-транспортної пригоди не заперечується.

Однак, беручи до уваги той факт, що дорога була слизькою, що учасниками справи не заперечується, водій автомобіля марки "Peugeot Expert" ОСОБА_1 почав пригальмовувати та увімкнув покажчик правого повороту, показавши таким чином водію автомобіля марки "Mercedes-Benz" ОСОБА_2 , який рухався позаду, намір прийняти праворуч та дати дорогу даному автомобілю.

Внаслідок такої зміни дорожньої обстановки, водій автомобіля марки "Mercedes-Benz" ОСОБА_2 , був позбавлений можливості уникнути зіткнення із автомобілем марки "Peugeot Expert".

Зазначені встановлені обставини свідчать якраз про непередбачувану для водія автомобіля марки "Peugeot Expert" ОСОБА_1 причину гальмування та зупинки.

Таким чином, на думку суду, водій автомобіля марки "Peugeot Expert" ОСОБА_1 , не порушував вимог пунктів 12.1, 12.9 "г" Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода.

При цьому, суд зазначає, що вимогами пункту 2.3 "б" Правил дорожнього руху України, передбачено обов`язок водія для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. В пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 39 рішення ЄСПЛ у справі "Лучанінова проти України" ЄСПЛ зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах "Езтюрк проти Німеччини", "Лауко проти Словаччини", ухвала щодо прийнятності у справі "Рибка проти України").

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як "кримінального" дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений статтею 6 Конвенції.

Статтею 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення у справах "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії") у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип невинуватості особи, згідно з яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 статтті 247, статтями 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. постанови.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.