Справа № 455/1961/23
Провадження № 3/455/1115/2023
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2023 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Кушнір А.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з ВП№1 Самбірського РВП Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

18.09.2023 до Старосамбірського районного суду Львівської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №173338 від 17.09.2023, складеного поліцейським СРПП ВП№1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Панько В.М., зазначено, що 16.09.2023 о 23 годині 45 хвилин в с.Чаплі по вул.Л.Українки водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Laguna», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, водій відмовився. Даним протоколом констатовано, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України і такі її дії кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не з`явилася, будучи повідомленою про дату час та місце розгляду справи. 26.12.2023 подала до суду письмові пояснення та клопотання про закриття провадження у справі, в яких зокрема зазначила наступне. Вказує, що обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам оскільки в зазначений в протоколі час і день вона не порушувала Правил дорожнього руху та не була зупинена працівниками поліції у зв`язку з порушенням таких. Поліцейські на службовому автомобілі приїхали у її приватний двір за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Під`їхавши, поліцейські не пред`являли будь-яких доказів порушення нею ПДР (заяв чи пояснень потерпілих, очевидців, фото чи відеодоказів). Намагалася з`ясувати з приводу чого виникла необхідність проходження відповідного огляду, однак фактично не зрозуміла таких підстав та причин. В матеріалах справи відсутні докази керування нею транспортним засобом у місці, день та час, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі доказів перебування автомобіля в русі, як і наявність доказів того, чи працівники поліції зупиняли автомобіль у встановленому законом порядку. Вважає, що у даному випадку працівниками поліції не було дотримано вимог ст.35 «Зупинення транспортного засобу» Закону України «Про національну поліцію». Крім того зазначає, що поліцейськими не дотримано повноти процедури відеофіксації та дотримання ними умов та етапності/стадійності складення протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачена чинним законодавством. Вказує, що вона відмовилася від підписання та отримання копії протоколу, оскільки не вчиняла жодного правопорушення, транспортний засіб працівниками поліції не зупинявся у встановленому законом порядку. Працівники поліції у належний спосіб не пропонували їй проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та з урахуванням того, що вимоги поліцейських була озвучені на її власному подвір`ї, на території приватного домоволодіння, то не розцінює такі вимоги як «законні та правомірні». Стверджує, що встановлюючи факт наявності у неї нібито ознак алкогольного сп`яніння, працівники патрульної поліції діяли поза межами своїх процесуальних повноважень, а тому будь-які подальші дії, пов`язанні із складенням протоколу за наслідками виявлення вказаного факту і складені за їх результатами докази не можуть бути визнані судом допустимими. А тому, протокол про адміністративне правопорушення та всі інші докази, додані до даного протоколу, є такими, що отримані та складені не у встановленому законом порядку, а тому є недопустимими. З огляду на наведене, просить суд справу розглядати за її відсутності та закрити провадження у справі відповідно до п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП при розгляді даної категорії адміністративних справ участь особи, щодо якої розглядається справа не обов`язкова.

Враховуючи вищенаведене вбачаю за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст.251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Отже, не будь-яка відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння становить у його діях склад адміністративного правопорушення, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, а виключно та відмова, що виникла внаслідок попередніх правомірних дій поліцейського. Правомірними при цьому є дії, що відповідають визначеним правилам, що регламентують провадження у конкретній справі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов`язаних із: 1) рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; 2) безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; 3) припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном. Про застосування вказаного поліцейського заходу обов`язково складається протокол.

Отже, стаття 38 Закону України «Про Національну поліцію» визначає перелік підстав, які можуть уповноважити працівників національної поліції проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, до яких законом не віднесено таку підставу, як переслідування особи, яка могла вчинити адміністративне правопорушення.

Відповідно до глави 20 КУпАП передбачено такі заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення: адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей та вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними судами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В той же час, КУпАП не передбачає вжиття таких заходів забезпечення провадження, які б обмежували конституційне право особи на недоторканість житла чи іншого володіння, в тому числі, з метою перевірки вчинення особою адміністративного правопорушення чи переслідування особи, яка могла вчинити адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з місця події, на такому зафіксовано як працівники поліції на своєму службовому автомобілі рухаються за іншим автомобілем, який заїжджає через відчинені ворота на огороджену територію приватного домоволодіння та зупиняється на подвір`ї перед входом у житловий будинок. В слід за даним автомобілем, працівники поліції також заїжджають на вказану територію своїм службовим автомобілем та підходять до водія, вказуючи на порушення водієм вимог про зупинку та ПДР. В ході спілкування з водієм, працівники поліції пропонують водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та в подальшому за результатами вказаних дій складають протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, на відеозаписі видно, що вимога працівника поліції до водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення відбувається на території двору приватного домоволодіння.

Про те, що вказана територія є приватним домоволодінням працівникам поліції відомо, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення місце складання протоколу про адміністративне правопорушення та місце проживання особи яка притягається до адміністративної відповідальності вказана одна і та ж адреса: АДРЕСА_1 .

Крім того, на відеозаписі зафіксовано, як особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, неодноразово наголошує працівникам поліції про те, що вони знаходяться на її приватній території. Зокрема, зазначає: «…Ви приїхали на подвір`я до мене на приватну територію…», «… Зараз я зателефоную чи Ви мали право до мене на подвір`я заїхати…». Також інша особа, яка вийшла у цей час з будинку, звертається до працівників поліції: «Яке Ви мали право на подвір`я заїхати?».

Тобто, із наведеного відеозапису вбачається, що водій чи інші особи не надавали дозволу та заперечували щодо перебування працівників поліції на території їх приватного домоволодіння. Доказів отримання працівниками поліції такого дозволу до протоколу не додано.

За таких обставин, суд вважає, що у даному випадку вимога до водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, процесуальні дії працівників поліції та складання протоколу про адміністративне правопорушення, з врахуванням усіх вище наведених обставин, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих доказів у справі.

Крім вищенаведеного, суд звертає увагу і на те, що дані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №173338 щодо часу вчинення адміністративного правопорушення суперечать іншим матеріалам справи, зокрема у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння 16.09.2023 о 23 год 45 хв.

При цьому, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП СМР «Старосамбірська РЛ» складене 17.09.2023 о 00 год 10 хв.

Тобто, вимога працівників поліції до ОСОБА_1 щодо проходження вищевказаного огляду в медичному закладі відбулася 17.09.2023 о 00.10год, а отже відмова від проходження такого огляду могла б мати місце вже після цієї вимоги, а не до того часу (як зазначено у протоколі).

Крім того, наведені обставини не узгоджуються із наявною в матеріалах справи копією постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №7751528 від 17.09.2023 за ч.2 ст.122 КУпАП, згідно якої встановлено, що ОСОБА_1 17.09.2023 о 00.12 у с.Чаплі, вул.Лесі Українки, 37, Самбірського району Львівської області, керуючи транспортним засобом не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушила п.9.2.б ПДР. Тобто, вже після (як зазначено у протоколі) відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, яка згідно даних протоколу мала місце 16.09.2023 о 23 год 45 хв.

Також на долученому до протоколу відеозаписі відображено, що у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час вчинення правопорушення - 16.09.2023 о 23 год 45 хв, працівники поліції лише заїжджають на своєму службовому автомобілі на територію будинковолодіння.

Слід зазначити, що протокол повинен складатися у точній відповідності із законом, оскільки відповідно до приписів ст. 254 КУпАП за своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 279 КУпАП, при розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Системний аналіз приписів ст.ст.7, 254, 279 КУпАП визначає, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Згідно зі статтею 2 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. Суть порушення, яке має значення для справи, формулюється у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме цей документ встановлює в чому полягає правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини особи у скоєному.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Враховуючи, що провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом лише в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та на підставі наданих органом поліції доказів, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.В.Кушнір