НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

29 грудня 2023 року Справа № 322/1489/23 (Провадження № 3/322/1079/23)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Котова О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 19.09.2023 з відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за ч.4 ст.130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

15.09.2023 приблизно о 19 год 30 хв в районі буд. 45 по вул. Івана Клевчука в смт Новомиколаївка Запорізького району Запорізькій області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Geely Mk Cross н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Водночас згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №180340 від 15.09.2023 (далі Протокол) ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.130 КУпАП, за наступних обставин: 15.09.2023 о 19 год 30 хв на (в) Запорізька область Запорізький район смт Новомиколаївка вул. Івана Клевчука буд. 45, водій гр. ОСОБА_1 вживав алкоголь (алкогольне пиво), після дорожньо транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.10 (є) Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці події за допомогою Alcotest 6810. Результат огляду 2.04%. Від проходження огляд в найближчому медичному закладі, відмовився в категоричній формі

В судовому засіданні 10.10.2023 захисником було заявлено клопотання про витребування з закладу охорони здоров`я документів на підставі яких було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом, лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.09.2023 (далі Висновок) і виклик свідків.

Клопотання задоволено, витребувано документи, які надійшли 01.11.2023.

Питання щодо виклику свідків ухвалено вирішити після дослідження письмових доказів.

22.11.2023 захисник ознайомився з матеріалами справи.

В судовому засіданні 06.12.2023, досліджені письмові докази. Також захисником підтримано клопотання про виклик свідків, яке було задоволено.

В судовому засіданні 28.12.2023, захисником заявлені клопотання про перекваліфікацію дій ОСОБА_1 з ч.4 на ч.1 ст.130 КУпАП (усне), про доручення документів (усне), про призначення у справі повторного токсикологічного дослідження другого взірця крові на предмет вмісту алкоголю та витребування доказів (письмове), про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Щодо вказаних питань ухвалено їх вирішити після допиту свідків.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Частиною четвертою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п.2.9(а) Правил дорожнього руху (далі ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.10.(є) водієві забороняється до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Згідно з п.7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 №1452/735 встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 показала що в середні вересня 2023 року у вечірній час вона знаходилася вдома. Точний час вона не пригадає але коли на дворі сутеніло, вона почула якийсь грохот. Вийшла на вулицю і побачила, що авто врізалось в електроопору. Автомобіль зазнав значні пошкодження. Біля автомобіля був хлопець приблизно її віку, як вона зрозуміла водій вказаного авто. Останній був у шоковому стані. До приїзду поліції вона не бачила щоб хлопець вжив алкоголь, чи взагалі щось пив. Особа вказаного хлопця їй не знайома. Останній постійно перебував в її полі зору. Йому надавав якісь поради сусід, який мешкає з іншого боку вулиці. Вказала, що з моменту коли почула гуркіт і до виходу її на вулицю пройшло 3-5 хвилин. Про обставини події вона надавала письмові пояснення поліцейським.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 надав показання, що приблизно о 19:00 20:00 годин в один з днів вересня 2023 року він був у себе на подвір`ї. Почув звук гальм, після чого звук удару. Згодом побачив наслідки ДТП за участю легкового автомобіля, який скоїв наїзд на електроопору. Він підбіг до місця події і побачив там, водія ОСОБА_1 якого знає особисто. Порадив тому зняти клеми з акумулятора, що останній і зробив. Згодом на місце ДТП прибули працівники поліції. Особисто він не бачив щоб ОСОБА_4 після ДТП вживав алкоголь чи інші напої. На місце події він (свідок) прибіг майже відразу

Суддею досліджено письмові докази у справі: згаданий Протокол, DVD з відеозаписами, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі Акт), роздруківка спеціального пристрою «Drager Аlcotest 6810» результат 2,04 % (далі Роздруківка), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, копія протоколу про адміністративне правопорушення від 15.09.2023 серії ААД №180307 за ст.124 КУпАП, копія схеми місця ДТП, копія письмового пояснення ОСОБА_5 (правильне написання прізвища Витязь), бланк письмового пояснення ОСОБА_1 (відмовився від пояснень на підставі ст.63 Конституції України), копія посвідчення водія ОСОБА_1 фототаблиці з місця ДТП із зображенням пошкодженого автомобіля і електроопори, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія полісу обов`язкового страхування ЦПВВНТЗ, копія реєстрації відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ЄО №2204 від 15.09.2023, довідка відділення поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 19.09.2023 за №5524/72/12-2023 бази даних ІПНП, копія Акту медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №339 від 15.09.2023 (далі медичний Акт), Аналіз крові на вміст алкоголю (далі Аналіз).

Переглянутими відеозаписом встановлено спілкування поліцейських з ОСОБА_1 . Виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння. На що останній пояснив, що вживав алкоголь після ДТП. Подальше проведення огляду на місці за допомогою спеціального приладу. Складання протоколів за ст.124 КУпАП і за ч.4 ст.130 КУпАП. Подальша доставка ОСОБА_1 в заклад охорони здоров`я, проведення його огляду. Відмова останнього здавати тест за допомогою алкотестера, відібрання у нього зразків крові для аналізу на вміст алкоголю.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 надавав свої первинні пояснення в контексті вживання ним алкогольних напоїв після ДТП, маючи намір уникнути відповідальності суддя вважає переконливими і такими, що не суперечать іншим доказам у справі.

У задоволенні клопотання про призначення у справі повторного токсикологічного дослідження другого взірця крові на предмет вмісту алкоголю та витребування доказів суддя відмовив з огляду на таке.

Стан алкогольного сп`яніння встановлений Актом і Роздруківкою. Висновок, Медичний Акт і Аналіз мають, так би мовити додаткове доказове значення. ОСОБА_1 був доставлений в заклад охорони вже після складання протоколу і підписання ним документів (зокрема Акту і Роздруківки). Доставка його туди екіпажем СРПП, була обумовлена в першу чергу з його скаргами на стан самопочуття. За умови наявності вільного екіпажу ШМД (що випливає з відеозапису) працівники поліції з високою долею імовірності могли його не доставляти туди, через відсутність таких підстав.

Отже правильність Акту підтверджується документами, які були зібрані пізніше.

Крім цього сторона захисту мала об`єктивну можливість впродовж 90 днів з дня відібрання у ОСОБА_1 біологічних зразків, вжити заходів направлених на спростування результатів цього дослідження, однак не зробила цього, натомість зосередила акцент на те, що ОСОБА_1 не вживав алкоголь після ДТП. До того ж як вже зазначалось, Висновок, Медичний Акт і Аналіз теми доказами виключно на яких ґрунтується висновок про стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Водночас наявні справі докази вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, що б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суддя вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суддя вважає за необхідне дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в Протоколі.

Згідно з приміткою ст.22 КУпАП (малозначність) положення цієї статті не застосовуються до правопорушень зокрема, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (до яких відноситься і положення ст.130 КУпАП).

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає для водіїв безальтернативну міру адміністративної відповідальності у виді стягнень (основного і додаткового) - штраф в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, отже з метою виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень, суддя вважає необхідним піддати ОСОБА_1 цим видам стягнень.

Положеннями ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч.1, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Керуючись ст.ст.40-1, 283 - 285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

піддати ОСОБА_1 адміністративним стягненням у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Роз`яснити, що відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанові не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач: ГУК у Запорізькій області/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку: UA 0008001, код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач: ГУК у Зап. обл./ТГ смт. Новомик/ 22030101, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку: UA 0008499, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 зберігати згідно з Порядком тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1086.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов