Справа №484/3697/22
Провадження № 33/812/35/23 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 січня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є.В.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бондаря П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Бондаря Павла Юрійовича на постанову, яку ухвалив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Літвіненко Тетяни Яківни у приміщенні цього суду 19 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №090397 від 24 жовтня 2022 року, який разом із додатковими матеріалами надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, 24 жовтня 2022 року о 18 год. 40 хв., у м. Первомайськ, по вул. В.Вишневського, 30 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, ВАЗ2108 номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В суді першої інстанції справу розглянуто за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Бондаря П.Ю., який просив суд закрити провадження у справі, посилаючись на допущені працівниками поліції грубі порушення порядку проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік та стягнуто 496,20 грн. судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Бондар П.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що факт перебування ОСОБА_1 24 жовтня 2022 року за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції не встановлений, оскільки в матеріалах справи відсутній медичний висновок лікаря-нарколога зі встановленим позитивним результатом на вміст у крові та сечі алкогольних засобів, а також відсутній акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, в якому було б зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апелянт зазначив, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та не було надано направлення на такий огляд, тоді як він наполягав саме на оглядові у закладі охорони здоров`я, що підтверджується очевидцем події ОСОБА_2 , свідчення якого суд безпідставно оцінив критично.

Суд взяв до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких стоять лише підписи цих осіб та стандартна фраза «з моїх слів записано вірно та мною прочитано», тоді як самі пояснення викладені на бланках та заповнені поліцейськими, тому ці свідчення не можуть вважатися належними та допустимими. Ці свідки судом не були опитані.

Крім того ОСОБА_1 не викладав жодних пояснень в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки вони записані іншою особою від його імені.

До того ж, у працівників поліції були відсутні нагрудні камери відеореєстратора для фіксації правопорушення, що є обов`язковим, а фіксація правопорушення здійснювалась на мобільний телефон.

Згідно змісту протоколу особа обвинувачується у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та у відмові від медичного огляду на стан сп`яніння, що є взаємовиключним.

ОСОБА_1 не було вручено направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а також його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Бондаря П.Ю., вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду в передбаченому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №090397, 24 жовтня 2022 року о 18 год. 40 хвил. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ2108, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка хода) в м. Первомайськ по вул. В. Вишиваного. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Протокол підписаний ОСОБА_1 .

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №090397 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначено «до повного витверезення зобов`язуюсь не сідати, свою вину визнаю».

Достовірність викладених у протоколі відомостей, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - як поліцейськими на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, також підтверджено іншими доказами: поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , відеозаписом фіксації правопорушення працівником поліції, який досліджувався у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і в якому зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААБ №090397 від 24 жовтня 2022 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зокрема, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який був зупинений працівниками поліції, та відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі.

Фіксація правопорушення (відмови від проведення огляду на стан сп`яніння) була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації та у присутності двох свідків, що відповідає вимогам частини 2 статті 266 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, що підтверджено також фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбулося із порушеннями визначеного законом порядку та погоджується із мотивами, викладеними судом першої інстанції щодо відхилення його заперечення викладених у протоколі про адміністративне правопорушення звинувачень.

Так, апеляційний суд дослідив доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис, з якого вбачається, що автомобіль марки ВАЗ2108, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції.

Працівники поліції декілька разів пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у відповідному медичному закладі.

ОСОБА_1 спочатку погодився, а потім відмовився від огляду (відеофайл, час 00:21; 00:39).

Також, згідно вказаного відеозапису підтверджується присутність двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав належними доказами пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких, працівники поліції запропонували в їх присутності пройти медичний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, але останній відмовився.

Пояснення зазначених свідків є послідовними, узгоджуються між собою та іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги про недопустимість та неналежність таких свідчень як доказів, оскільки будь-яких підстав ставити під сумнів справжність та добровільність пояснень у суду немає.

В той же час суд першої інстанції дав критичну оцінку поясненням свідка ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 наполягав на тому, щоби пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки такі пояснення суперечать іншим наявним у справі доказам відеозапису фіксації правопорушення та поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Щодо заперечень захисником в апеляційній скарзі факту надання ОСОБА_1 пояснень в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки вони записані іншою особою від його імені, таке твердження суперечить дійсним обставинам справи.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено: «До повного витрезвлення зобов`язуюсь не сідати, свою вину визнаю» та наявний особистий підпис ОСОБА_1 . Також, його особистий підпис є в графі про ознайомлення зі змістом протоколу та отримання його копій.

При цьому, жодних доказів того, що вказані пояснення та підписи були виконанні не ним особисто, а іншою особою захисником не надано та матеріали справи не містять.

Аргумент апеляційної скарги про те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується одночасно у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння є хибним та суперечить змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №090397 від 24 жовтня 2022 року, в якому зазначено про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка хода), а не в стані алкогольного сп`яніння. Також у протоколі сформульована об`єктивна сторона правопорушення як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто у протоколі, який є предметом розгляду у справі, викладений один склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 статтею 130 КУпАП.

За такого безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на те, що факт перебування ОСОБА_1 24 жовтня 2022 року за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції не встановлений, оскільки такі обвинувачення йому не висувалися.

Щодо посилань на неприйнятність як доказу вчиненого ОСОБА_1 правопорушення доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису через те, що його знято поліцейським на мобільний телефон, апеляційний суд виходить з безпідставності таких доводів.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом, а здійснення відеозапису за допомогою мобільного телефону не свідчить про неналежність його як доказу у справі.

Щодо відсутності у матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу, то таке не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до змісту положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається поліцейським у разі відмови пройти такий огляд на місці зупинки, або у разі незгоди із результатами огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, який проведений поліцейським, та згоди водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

У працівників поліції були відсутні підстави для видачі ОСОБА_1 направлення для проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки останній відмовився від проходження такого огляду взагалі.

Щодо відсутності у справі акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що звертає увагу апелянт, то згідно розділу ІІ Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, його складання передбачено за наслідками проведеного огляду, тоді як ОСОБА_1 огляд не проходив через відмову. Отже не було підстав складати відповідний акт огляду.

Той факт, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, не свідчить про невчинення останнім правопорушення відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За такого доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення судом обставин адміністративного правопорушення та про недотримання працівниками поліції під час складання протоколу вимог закону не заслуговують на увагу та відхиляються.

При цьому апеляційний суд враховує вказівки Європейського суду з прав людини про те, що право на вмотивованість судового рішення має захистити особу, яка звернулась до суду, від сваволі. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Тому відсутні підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №090397 від 24 жовтня 2022 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Бондаря Павла Юрійовича залишити без задоволення, а постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна