Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
08.02.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Шерегі В.М.,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку України, паспорт громадянки України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 11.04.2018 року, орган, що видав: 2111, РНОКПП НОМЕР_2 ,
визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 9783 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят три) гривні 90 коп, із конфіскацією на користь держави безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: джинси та спортивні костюми іноземного виробництва, у кількості 93 шт (57,140 кг).
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.
Таким чином, ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України товари з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товару підробленого документу рахунку № RHAEB 6276678 від 03.08.2020.
В апеляційній скарзі адвокат Шерегі В.М. вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, тому має бути скасована. Зазначає, що доказів того, що ОСОБА_1 причетна до подання митним органам документів, які містять будь-які неправдиві відомості, умисно чи з необережності вчинила дії, направлені на переміщення зазначених у протоколі товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю або була заздалегідь обізнана про таке, усвідомлювала свої дії як протиправні, передбачала або повинна була і могла передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення товару через митний кордон України або можливість такого порушення, бажала, свідомо допускала його, або легковажно розраховувала на його відвернення, в постанові суду першої інстанції та в протоколі не встановлено. Вказує і на те, що розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_1 , а повний текст постанови нею було отримано лише 24.12.2020. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження в справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши думку представника Закарпатської митниці ДМС України Селеша О. Я., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника, адвоката Шерегі В. М., які належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, що підтверджується довідкою про доставку SMS - повідомлення від 25.10.2022. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги те, що від вказаних осіб не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін. Окрім того, приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб, апеляційний суд також бере до уваги і те, що судовий розгляд неодноразово відкладався, зокрема: 04.03.2021 (а. с. 43), 16.09.2021 (а. с. 45), 06.01.2022 (а. с. 90), 11.05.2022 (а. с. 92), 20.10.2022 (а. с. 93), що неявка цих осіб, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущено через поважні причини, відтак такий підлягає поновленню, апеляційний суд визнає слушними.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції ні ОСОБА_1 , ні її захисник, - адвокат Шерегі В. М., участі не брали. Вказані особи були обізнані з тим, що справа відносно ОСОБА_1 розглядається у місцевому суді, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 . При цьому, з матеріалів справи убачається, що копія постанови від 18.11.2020 надіслана учасникам судового розгляду 24 листопада 2020 року, тобто поза межами передбаченого ст. 285 КУпАП, триденного строку. Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 та її захиснику, адвокату Шерегі В. М., своєчасно подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відтак строк поновлюється.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, що судове рішення є законним та обґрунтованим.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший державний інспектор відділу оперативного реагування №2 управління забезпечення протидії митним порушенням Закарпатської митниці ДМС Савчур О. І., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні процесуального документу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 , та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказувалось у суді першої інстанції, і не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України, місцевий суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги таке.
Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 3 червня 2005 року N 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення немає, оскільки доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 причетна до подання митним органам документів, які містять будь-які неправдиві відомості, умисно чи з необережності вчинила дії, направлені на переміщення зазначених у протоколі товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю або була заздалегідь обізнана про таке, усвідомлювала свої дії як протиправні, передбачала або повинна була і могла передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення товару через митний кордон України, або можливість такого порушення, бажала, свідомо допускала його, або легковажно розраховувала на його відвернення, в постанові суду першої інстанції та в протоколі не встановлено. Відхиляючи вказані доводи, суд апеляційної інстанції бере до уваги таке.
Так, судом першої інстанції встановлено, відтак апеляційним судом перевірено, що підставою для складання відносно ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил стало встановлення факту подання ОСОБА_1 митному органу документу - рахунку № RHAEB 6276678 від 03.08.2020, оформленого на ОСОБА_15 ( ОСОБА_11 ) фірмою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , 1135 Budapest, Petnehazy u. 75/a (Угорщина). Відтак, відповідно до листа - відповіді від 09.09.2020 № 01-09-263688, керуючого справами фірми Rich Selling, Kereskedelmi es Szolgaltato KFT, 1135 Budapest, Petnehazy u. 75/a (Угорщина) (а. с. 19), вказана фірма не видавала поданий ОСОБА_1 чек, форма печатки на чеках не відповідає печатці, яка використовується ними: підпис на чеках не є його підписом; з 2007 року фірмою не використовується формат чеків для ручного заповнення та фірма займається будівництвом, продажем та наданням в оренду власного або орендованого фірмою нерухомого майна. Апеляційний суд вважає, що підстави для сумнівів щодо достовірності вказаного документу листа - відповіді від 09.09.2020 № 01-09-263688, керуючого справами фірми Rich Selling, Kereskedelmi es Szolgaltato KFT, 1135 Budapest, Petnehazy u. 75/a (Угорщина) (а. с. 19), який перекладений у тому числі на українську мову, чи повноти наданої інформації у ньому відсутні. При цьому, апеляційний суд бере до уваги й те, що апелянтом на підтвердження вищевказаних доводів не надано жодних відомостей, які можуть ставити під сумнів зміст вищевказаного листа.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції, врахувавши обставини справи, характер вчиненого правопорушення, дав належну оцінку наявним у справі доказам, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, а тому накладене на ОСОБА_1 стягнення є таким, що відповідає, як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, є справедливим і таким, що відповідає, передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення нею митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушниці у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі в апеляційній скарзі не вказується.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що з метою підтвердження зазначених у апеляційній скарзі доводів стороною захисту не заявлялось клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, про призначення експертизи, тощо, і до апеляційної скарги не додано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 та її захисник, адвокат Шерегі В. М., не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги з наданням доказів в їх підтвердження.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Шерегі В.М., строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Шерегі В.М., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН