Справа № 163/990/23 Провадження №33/802/658/23 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лисюка В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 21 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає на АДРЕСА_1 , ФОП « ОСОБА_2 », РНОКПП НОМЕР_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 419 (п`ятсот тисяч чотириста дев`ятнадцять) гривень 70 копійок з конфіскацією в дохід держави автомобіля «Iveco Daily 70С17», кузов № НОМЕР_2 , 2016 року випуску, вартістю 500419,70 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 536,80 грн судового збору.

Так ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 04 березня 2023 року близько 01:37 години з Республіки Польща в Україну через митний пост «Устилуг» смугою руху «червоний коридор» як водій вантажного автомобіля «Iveco Daily 70С17», кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , на який в якості підстави для переміщення як товару подав: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , фактуру № FV/2023/3/2 від 01.03.2023, МД типу ІМ ЕЕ № UA205050/2023/017361 від 03.03.2023, за якими вартість транспортного засобу становить 6100 євро або 236586,67 грн. Однак митним органом за результатами повного митного огляду транспортного засобу у водія виявлено експортну митну декларацію MRN 23PL341010E0059238 від 02.03.2023, у якій вартість цього транспортного засобу зазначена у 60500 злотих або 500419,70 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями, спрямованими на переміщення автомобіля через митний кордон з приховуванням від митного контролю за ознаками подання митному органу як підстави його переміщення документів, які містять неправдиві відомості щодо вартості товару, необхідної для визначення його митної вартості, вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вказане рішення суду є незаконним, безпідставним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. На переконання апелянта, він не може бути суб`єктом інкримінованого йому порушення митних правил, оскільки не мав умислу на переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Так ОСОБА_1 зазначає, що подача ним митному органу контрольного талону для проходження митного контролю по «червоному коридору» та вказаних вище документів свідчать про відсутність в його діях умислу на переміщення автомобіля з приховуванням від митного контролю. Крім того, апелянт вказує на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що документи, які ним надані, є підробленими.

ОСОБА_1 також вказує, що у посадової особи МП «Устилуг» були відсутні підстави для проведення огляду (переогляду) транспортного засобу та, як наслідок, його вилучення та складання протоколу про порушення митних правил.

Крім того, апелянт посилається на позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні від 05 липня 2023 року по справі № 3-46/2022 (95/22, 170/22, 233/22), відповідно до якого абзац другий частини першої статті 483 МК України визнано таким, що не відповідає положенням Конституції України. У зв`язку з вказаним, апелянт вказує, що застосування конфіскації в даному випадку є не пропорційним та порушуватиме справедливий баланс між загальними правилами декларування та правом власності особи.

Також апелянт звертає увагу суду щодо його майнового стану, перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, непрацюючу дружину, батька пенсійного віку, який як і він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підставі вказаного, ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд проводить розгляд справи 20 грудня 2023 року у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та представника митниці, оскільки установлено, що розгляд даної справи неодноразово відкладався.

Представник митниці не зміг взяти участь в судовому засіданні 20 грудня 2023 року, у зв`язку з перебоями роботи онлайн підсистеми відеоконференцзв?язку системи ЄСІСТ. Проте в судовому засіданні, котре відбулося 25 жовтня 2023 року, представник митниці надав пояснення по суті справи.

Щодо можливості розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 була розподілена 12 жовтня 2023 року.

Згідно телефонограми від 13 жовтня 2023 року, розгляд справи був призначений на 25 жовтня 2023 року. На вказане судове засідання прибули усі учасники справи та надали свої пояснення. У зв`язку з необхідністю подання митним органом ряду документів, судовий розгляд відкладено на 15 листопада 2023 року.

Однак, 14 листопада 2023 року захисником Лисюком В. В. подано клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з неможливістю його прибути до суду за сімейними обставинами.

У зв`язку з подачею даного клопотання розгляд справи перенесено на 27 листопада 2023 року.

Проте захисником Лисюком В. В. знову подано клопотання про перенесення розгляду справи, однак у зв`язку хворобою ОСОБА_1 . Будь-яких підтверджуючих документів щодо поважності причини неявки ОСОБА_1 до клопотання захисником не надано.

Наступну дату судового розгляду визначено 11 грудня 2023 року. Однак 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 подано заяву про перенесення судового розгляду у зв`язку хворобою. Будь-яких підтверджуючих документів щодо поважності причини його неявки до заяви останнім не надано.

У зв`язку з вказаним, судовий розгляд було відкладено на 20 грудня 2023 року. Однак у вказаний день від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення судового розгляду знову у зв`язку з хворобою. До вказаної заяви прикріплена копія консультаційного висновку спеціаліста, котрий датований 20 грудням 2023 року, тобто саме днем судового засідання.

Суд вважає, що така поведінка ОСОБА_1 вказує на недобросовісне користуються ним належними йому процесуальними правами саме з метою затягування розгляду справи. Окрім того, апеляційний розгляд справи можливо здійснити в режимі відеоконференції, однак апелянт не виявили бажання взяти участь у розгляді справи саме у такий спосіб.

З огляду на наведене, апеляційним судом особі, яка притягається до адміністративної відповідальності надано більш ніж достатній термін для захисту своїх прав в розумні строки, однак для забезпечення тих же розумних строків розгляду справи про порушення митних правил, на переконання апеляційного суду, можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 та за участю його захисника, незважаючи на подання першим клопотання про відкладення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши в судовому засіданні від 25 жовтня 2023 року особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Лисюка В. В., які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, представника митниці Федчишину С. Ф., яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст. 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Згідно ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, є адміністративним правопорушенням.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом ОСОБА_1 увіз автомобіль «Iveco Daily 70С17», кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , подав до митного контролю свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , фактуру № FV/2023/3/2 від 01.03.2023, МД типу ІМ ЕЕ № UA205050/2023/017361 від 03.03.2023.

У фактурі № FV/2023/3/2 та митні декларації № UA205050/2023/017361 указаний автомобіль ОСОБА_1 придбав у Республіці Польща за 6100 євро (станом на 04.03.2023 рівне 236586,67 грн), продавцем зазначено «Послуги транспорту та обладнання Klisik Krzysztof».

Проте під час проведення повного митного огляду автомобіля ОСОБА_1 була виявлена експортна декларація MRN 23PL341010E0059238 від 02.03.2023. У виявленій декларації покупець і продавець відповідають поданим ОСОБА_1 до митного контролю документам, однак вартість автомобіля зазначена інша, а саме 60500 польських злотих, що станом на 04 березня 2023 року еквівалентно 500419,00 грн.

Також Волинською митницею від продавця «Послуги транспорту та обладнання Klisik Krzysztof» отримано фактуру № FV/2023/3/2 та MRN 23PL341010E0059238, відповідно до яких указаний автомобіль був проданий ОСОБА_1 за 60500,00 польських злотих.

Крім того згідно копії-роздруківки експортної декларації з електронної системи ДФА Польщі, на підставі якої здійснювалося переміщення транспортного засобу з митної території ЄС на митну територію України, вартість транспортного засобу «Iveco Daily 70С17», кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 становить 60500,00 польських злотих.

Вказаним вище стверджується, що ОСОБА_1 під час увезення транспортного засобу «Iveco Daily 70С17», кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 було подано фактуру № FV/2023/3/2, де вказано інші відомості щодо фактурної вартості товару.

На підставі наведеного вище, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вчинені ОСОБА_1 дії спрямовані на переміщення через митний кордон України автомобіля, із приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів документів, що містять неправдиві дані щодо фактурної вартості товару.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність в його діях суб`єктивної сторони, а саме умислу на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, адже він подав митному органу всі необхідні документи для переміщення транспортного засобу, є неспроможними та спростовуються матеріалами справи. Так відповідно до експортної декларації MRN 23PL341010E0059238 від 02.03.2023, виявлену у порушника, відповіді наданої митниці від продавця «Послуги транспорту та обладнання Klisik Krzysztof» та копії-роздруківки експортної декларації з електронної системи ДФА Польщі, переміщувальний ОСОБА_1 транспортний засіб був ним придбаний за 60500,00 польських злотих, а не 6100 євро, як вказано у фактурі № FV/2023/3/2, яку подав останній митним органам.

Щодо доводів апелянта про відсутність доказів на підтвердження подання ним документів митному органу, які є підробленими, апеляційний суд заначає.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_1 інкримінується переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товару шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості товару.

Згідно роз`яснень, наданих Верховним Судом України у п. 6 Постанови від 03.06.2005 № 8 Пленуму ВСУ (зі змінами), «судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів».

При цьому, згідно з абзацом 2 пункту 5 Постанови, «підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації…».

Також, згідно з абзацом 4 пункту 6 Постанови, «документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності».

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами стверджується подання ОСОБА_1 документу, а саме фактури № FV/2023/3/2, який містить неправдиві відомості, а не є підробленим.

В матеріалах справи міститься акт про проведення огляду(переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, відповідно до якого підставою для проведення повного огляду вказано ч. 2 ст. 338 МК України.

Згідно з ч. 2 ст. 338 МК України за результатами застосування системи управління ризиками огляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення може бути ідентифікаційним - без розкриття пакувальних місць і без обстеження транспортного засобу, частковим - з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу та повним - з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу.

Таким чином, посилання апелянта про відсутність в працівників митниці підстав для проведення огляду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є необґрунтованими та спростовуються вказаним вище актом.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 494 МК України протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; прізвища та адреси свідків, якщо вони є; відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; інші необхідні для вирішення справи відомості.

З аналізу вказаної статті не вбачається обов?язковість зазначення в протоколі про порушення митних правил підстав для проведення огляду транспортного засобу, у зв`язку з чим посилання апелянта про протилежне є необґрунтованими.

Що стосується тверджень апеляційної скарги про те, що згідно Рішення Конституційного Суду України від 05 липня 2023 року №5-рІІ/2023 визнано неконституційним абзац другий частини першої статті 483 МК України, а тому суд першої інстанції безпідставно наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації в дохід держави товарів, то вони є необґрунтованими, оскільки згідно вказаного Рішення Конституційного Суду України абзац другий частини першої статті 483 МК України втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Оскаржувана постанова винесена місцевим судом 21 вересня 2023 року, отже на момент її винесення положення абзацу другого частини першої статті 483 МК України свою чинність не втратили.

Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та призначенні йому стягнення, у відповідності до вимог ст. 23 КУпАП та відповідно до санкції ч. 1 ст. 483 МК України - є законним та обґрунтованим, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді місцевого суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 21 вересня 2023 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію постанови, у відповідності до ст. 295 КУпАП, протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П. П. Борсук