П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2023 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О. О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 164 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 071368 від 02.11.2022 року: 02.11.2022 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 у приміщенні гаража № НОМЕР_2 ГК «Тепличний», що за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 130а, здійснював виготовлення меблів без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без повідомлення про початок здійснення господарської діяльності.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, через канцелярію Білоцерківського міськрайонного суду Київської області подав свої заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення, в якому просив проводити розгляд даної справи без його участі та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю, тому суддя вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 071368 від 02.11.2022, письмові пояснення ОСОБА_1 від 02.11.2022, письмові пояснення ОСОБА_2 від 02.11.2022, письмові пояснення ОСОБА_3 від 02.11.2022, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч.1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 071368 від 02.11.2022 року ОСОБА_1 інкримінується провадження 02.11.2022 господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, а саме виготовлення меблів у гаражному приміщенні № НОМЕР_2 в ГК «Тепличний», що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 130а.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП до матеріалів справи додано письмові пояснення від 02.11.2022 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У письмових поясненнях ОСОБА_1 від 02.11.2022 року останній вказав, що вказане гаражне приміщення належало його покійному тестю ОСОБА_4 , котрий у вказаному гаражному приміщенні здійснював підприємницьку діяльність з виготовлення меблів. Після смерті ОСОБА_4 у 2020 році, обладнання та матеріали для виготовлення меблів залишились зберігатись у даному приміщені, а виготовлення меблів у даному гаражі більше не здійснювалось. Також ОСОБА_1 вказав, що його товариш ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що у даному гаражному приміщенні є необхідне обладнання для виготовлення меблів, попросив ОСОБА_1 скористатись даним обладнанням з метою виготовлення полиці для власного використання, тому ОСОБА_1 домовився з ОСОБА_6 , що 02.11.2022 року останній зможе зробити собі додому поличку у даному приміщенні. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що він особисто підприємницькою діяльністю не займається.

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 02.11.2022 року слідує, що 01.11.2022 до ОСОБА_2 зателефонував його знайомий ОСОБА_5 та попросив ОСОБА_2 допомогти йому зробити поличку, та вони домовились її робити в гаражному приміщенні № НОМЕР_2 в ГК «Тепличний», що за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи біля даного приміщення ОСОБА_2 чекав свого знайомого, який поїхав по власним справам. Також ОСОБА_2 вказав, що він нічого не виготовляв, а лише чекав на свого знайомого.

Свідок ОСОБА_3 у письмових поясненнях від 02.11.2022 року вказав, що 02.11.2022 року близько 12 години він чекав свого товариша ОСОБА_2 у приміщені гаража № НОМЕР_2 в ГК «Тепличний», що за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 130а, котрий повинен був допомогти своєму товаришу, а деталі їхньої домовленості ОСОБА_3 невідомі.

З аналізу вищевказаних письмових пояснень жодним чином не підтверджуються обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факт провадження 02.11.2022 ОСОБА_1 господарської діяльності з виготовлення меблів без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення до матеріалів даної справи додано не було, при цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя також бере до уваги вимоги п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року, які регламентують, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Однак відеозаписів з портативного відеореєстратора поліцейського, які б відображали фіксацію вчинення правопорушення матеріали справи не містять також.

Крім цього суддя звертає увагу, що санкція ч.1 ст.164 КУпАП тягне за собою накладення штрафу з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої, проте з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, у вказаному гаражному приміщенні працівниками поліції не вилучалось, що також викликає певні сумніви.

Суддя вказує, що відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Суддя також наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Суддя також зазначає, що з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України слідує, що дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 164, ст. 221, 247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ