Справа №: 700/748/22
Провадження № 3/700/6/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Н.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч.1 ст.130 Кодексу України Про адміністративні правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №156037 від 25.10.2022 року, 25.10.2022 року о 16:30 год. ОСОБА_1 в с.Журжинці по вул.Молодіжна, 3 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: мав різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на встановлення ступеню алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці та в медичному закладі відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив викладені у протоколі події та пояснив, що 25.10.2022 року в с.Журжинці по вул.Молодіжна, 3 він сидів за кермом автомобіля, який стояв на обочині біля його будинку, коли до нього підійшли працівники поліції та повідомили що він керує автомобілем перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. На його пояснення, що він не керував, а тільки знаходився в автомобілі поліцейські не реагували та склали протокол про адміністративне правопорушення. А тому вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Бабенко Р.В. в судовому засіданні пояснив, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні ознаки об`єктивної сторони складу зазначеного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Так, в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Поліцейський в протоколі вказує, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом о 16 год.30 хв., тоді як із відеозапису чітко вбачається, що в цей час ОСОБА_1 перебував біля пасажирського сидіння із зовнішньої сторони транспортного засобу.

Поліцейський СПД № 2 Звенигородського РВП у призначене судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Вислухавши ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 - адвоката Бабенка Р.В., дослідивши та вивчивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №156037 від 25.10.2022 рокута додані до нього матеріали і докази, наявний у матеріалах справи відеозапис, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнямипровадження в справах про адмінстративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Як вбачається з диспозиції ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України - відмова особи, яка керує транспотним засобом, на вимогу поліцейського від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобому в стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню підлягають такі обставини, як керування особою транспортним засобом та перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

За такого знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані або з ознаками сп`яніння не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписах, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, він заперечував факт керування транспортним засобом під час прибуття поліцейських на місце події.

З оглянутих відеофайлів суддею також встановлено, що відеофіксація розпочинається з салону службового автомобіля поліцейських, які наближаються до мікроавтобуса, що був припаркований на обочині дороги, і будь-якого руху автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 на відеозаписі не зафіксовано. ОСОБА_1 дійсно вийшов з автомобіля, але в цей час автомобіль був у нерухомому положенні.

Більше того, поліцейський у протоколі вказує, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом о 16 год.30 хв., тоді як із відеозапису чітко вбачається, що в цей час ОСОБА_1 перебував біля пасажирського сидіння із зовнішньої сторони транспортного засобу та спілкувався з поліцейськими.

Судом враховується те, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме те, що останній керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху за обставин, які зазначені у протоколі. Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи вказані обставини суд дійшов висновку, що законність складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії працівників поліції щодо збирання інших доказів у справі, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео фіксації, поясненнях свідків тощо.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади, зокрема, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, суд дійшов висновку, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю вини, що відповідатиме вимогам ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст. 283, 284, 285, 289 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі стосовно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду.

Суддя Н.В.Бесараб