ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/433/22 Головуючий в 1 інст. Коломаренко К.А.
Провадження № 33/807/102/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 січня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рогальського В.М. на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 2 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, 18 січня 2022 року о 9 годині 45 хвилин в місті Запоріжжя по пр. Соборному, 230, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП. Під час складання матеріалів за ст. 124 КУпАП у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (сповільненість рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від керування відсторонений, про відповідальність попереджений. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Рогальський В.М. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що процесуальний документ направлення водія не вручалося ОСОБА_1 . В медичний заклад ОСОБА_1 не доставлявся і огляд не проводився.

Відеозапис події не є безперервним, як того вимагають вимоги національного закону, а тому таке відео не може підтверджувати керування автомобілем.

Під час події був факт ДТП. Постановою районного суду від 05.09.2022 р., провадження у справі було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Вина ОСОБА_1 не була встановлена.

Узагальнюючи доводи, апелянт вказує, що матеріали не містять доказів керування автомобілем ОСОБА_1 , відмови останнього від проходження огляду.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, дійшов до наступних висновків.

Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції встановив, що висновки суду першої інстанції з приводу доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №332047 (а.с.1) ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 18 січня 2022 року о 09 годині 45 хвилин в місті Запоріжжя по пр. Соборному, 230 він керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП. Під час складання матеріалів за ст. 124 КУпАП у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (сповільненість рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від керування відсторонений, про відповідальність попереджений.

Вказане обвинувачення підтверджується сукупністю доказів в справі, зокрема: направлення на огляд водія транспортного засобу від 18 січня 2022 року (а.с.3), яким встановлено, що у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, сповільненість рухів, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від огляду ОСОБА_1 відмовився; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску, який містить відеозаписи події.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє апеляційні доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зокрема, доводи про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факту відмови водія від огляд.

Відеозаписом за найменуванням «ААБ№332047» встановлено, що подія відбулася 18 січня 2022 року. Встановлено, що ОСОБА_1 був учасником дорожньої події ДТП. Працівники поліції під час події виявили ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . На пропозицію працівника поліції пройти огляд ОСОБА_1 відповів відмовою, що стало підставою для складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ознаками вчинення порушення вимог п.2.5 ПДР України.

Під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції, останній не висловлював заперечення про те, що він не керував автомобілем. Навпаки, поведінка Сокири ОА та його пояснення свідчать, що під час події саме він був водієм, а тому є суб`єктом за інкримінованим йому правопорушенням.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 самостійно повідомив працівникам поліції про те, що він перебуває на замісній терапії, тобто не заперечує факту вживання заборонених для керування автомобілем речовин.

Щодо факту закриття справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відносно водія ОСОБА_1 , суд вказує наступне.

Апелянт зазначає, що справу було закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, що на думку апеляційного суду не має преюдиційного значення при розгляді інших справ.

Крім того, апеляційний суд вказує, що аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на доводи апелянта в контексті даної справи, закриття справи та не визнання вини, свідчить лише про не недотримання судом першої інстанції вищенаведених вимог національного закону.

Щодо доводів про недопустимість відеозапису події, апеляційний суд зазначає наступне.

Враховуючи обставини справи, вказані відеозаписи автоматично не можуть визнаватись недопустимими доказами, оскільки на них чітко зафіксовано обставини події, поведінку ОСОБА_1 та його свідому відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Суд відхиляє цей аргумент також з тих мотивів, що визнання недопустимим вагомого доказу, який фіксує повну картину розвитку подій через недотримання принципу безперервності лише в один момент часу, про який не заявлено, що він приховує важливі обставини, є занадто формальним підходом і суперечить суті права на справедливий судовий розгляд.

Тобто, наявність в матеріалах справи фрагментів відеозаписів та інших матеріалів справи, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п.2.5 ПДР України, а тому є допустимими і належними доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до вимог закону направлення на огляд водія транспортного засобу є правовим документом, який надає право лікарю медичного закладу провести огляд на стан сп`яніння водія транспортного засобу відповідно до вимог ст. 266 КУпАП.

Обов`язок доставити водія транспортного засобу до медичного закладу покладається на поліцейського, у зв`язку з чим відсутня необхідність у врученні направлення на медичний огляд правопорушнику.

Відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння може бути здійснена як під час проведення такого огляду так і до початку його проведення, оскільки факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан сп`янінням у встановленому законом порядку.

Таким чином, доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено процесуальні вимоги є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах національного закону.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП не встановлено, а відтак апеляційну скаргу сторони захисту, слід залишити без задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рогальського О.А., залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 2 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/433/22