Справа № 183/428/23
№ 3/183/1165/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 162 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, за таких обставин: «27.12.2022 о 16.15 ОСОБА_1 в приміщенні пункту «Обмін валют» за адресою: м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 30 здійснив конвертацію (обмін) ОСОБА_2 готівкової іноземної валюти 200 (двісті) доларів США на готівкову іноземну валюту 200 (двісті) Євро, не видавши за вказану операцію касовий чек, чим порушив п. 4 Постанови НБУ № 502 від 12.12.2002».

В суд ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи. Разом із тим, 24.01.2023 через канцелярію суду від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Окрім цього, 24.01.2023 ОСОБА_1 через канцелярію суду подав письмові заперечення, в яких просив справу про адміністративне правопорушення за ст. 162 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Свою позицію ОСОБА_1 мотивував тим, що обміном валют або іншими валютними операціями він не займається, будь-якою іншою підприємницькою діяльністю не займається, є тимчасово непрацюючим.Наголошує, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що підтверджували би факт вчинення ним адміністративного правопорушення.Так, ОСОБА_2 повідомляє, що була здійснена валютна операція з обміну 200 доларів на 200 євро. Однак, в матеріалах справи відсутні фото купюр, акти огляду купюр, експертні висновки або ж будь-які інші документи, які могли би підтвердити факт обміну або хоча б факт існування іноземної валюти. Оскільки жодними матеріалами справи такий факт не встановлюється. Немає записів щодо серійних номерів валюти або ж інших ідентифікаційних даних купюр/банкнот. Так само, відсутні будь-які докази здійснення обміну валют. Немає ані показань свідків, ані відео- або фото-доказів, ані акту огляду приміщення, про яке йде мова. Переведення ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 442,21 грн. на його картку було здійснене невідомою йому (на той час) особою, а сам факт переведення таких коштів не є доказом здійснення незаконної валютної операції.Так, мобільний додаток АТ КБ «Приватбанк» дозволяє переведення грошових коштів будь-якій особі, знаючи при цьому лише номер мобільного телефону такої особи. Своїх ідентифікаційних даних ОСОБА_2 він не надавав, так само як і номер свого банківського рахунку або картки. Однак у неї, з невідомих йому джерел, був його номер мобільного телефону, за яким і був зроблений переказ грошових коштів.Тож вважає, що фото з мобільного додатку АТ КБ «Приватбанк» щодо переведення йому грошових коштів у національній валюті є неналежним доказом, який в жодній мірі не може підтвердити факт обміну іноземних валют.

Судом безпосередньо досліджено такі докази, додані до матеріалів справи: протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано факт правопорушення; рапорт поліцейського СРПП Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Хомутини Р.В. від 27.12.2022, відповідно до якого 27.12.2022 о 16.40 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що заявниця ОСОБА_2 повідомляє, що за адресою: АДРЕСА_2 , в обміннику обмінювала валюту, попрохала видати чек, їй відмовили, після чого зачинили кіоск; заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що вона просить органи поліції прийняти міри до особи, яка працює у обмінному пункті по АДРЕСА_2 , яка продала їй валюту та відмовилася надавати чек про дану операцію; квитанція КБ «ПриватБанк» від 27.12.2022 про переказ коштів; письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що на підставі ст. 63 Конституції України він відмовляється від надання пояснень.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 162 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави.

Під час судового розгляду справи встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, які би підтверджували факт здійснення ОСОБА_1 діяльності з валютними операціями в кіоскі, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Зокрема, справа не містить доказів обміну ОСОБА_2 валюти саме у ОСОБА_1 , оскільки до матеріалів справи не долучено ані показань свідків, ані відео- або фото-доказів, ані акту огляду приміщення, про яке йде мова.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Таким чином відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 27.12.2022 року здійснював валютні операції, свого підтвердження не знайшли.

Крім того, слід зазначити, що ст. 162 КУпАП є бланкетною нормою, а тому при описі суті правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, які норми діючого законодавства України порушено особою, яка притягається до відповідальності.

Як убачається із суті правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться за провину порушення п. 4 Постанови НБУ № 502 від 12.12.2002. Водночас, як убачається з законодавчої бази України вказана Постанова втратила чинність 07.02.2019 на підставі Постанови правління Національного Банку України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких нормативно-правових актів Національного банку України» від 05.02.2019 № 31.

При цьому, слід враховувати приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважити на практику ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), де ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка визначає межі розгляду справи судом, оскільки є викладом обставин вчинення адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді, а не судом; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, буде порушувати вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Як наслідок, на переконання суду, дані відображенні поліцейським про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що посадовою особою органу поліції, уповноваженою на складання протоколу, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 162 КУпАП, та відповідно наявності в його діях складу даного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 162, ст.ст. 247, 251, 256, 280 КУпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 162 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Гузоватий