Справа № 333/4674/22
Провадження № 3/333/167/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ковальова Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 389134 від 27.09.2022, 27.09.2022 о 22 години 15 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Fiesta , д/н НОМЕР_1 по вул. Європейській, 10, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння провадився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком № 6892 від 27.09.2022, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, пояснив, що 27.09.2022, коли його зупинили працівники поліції, він був тверезий, однак продувши прилад Drager, отримано результати у 0,43 проміле. Оскільки ОСОБА_1 не вживав спиртні напої, випив тільки квасу, він наполіг пройти медичне освідування у медичному закладі. Однак там прилад Drager показав результати у 0,29 та 0,22 проміле з різницею у 20 хвилин відповідно. Він декілька разів спитав, чи можна ще якось пройти освідування, на що йому було відмовлено.

Захисник ОСОБА_1 -адвокат Пахоменко А.В. надав суду клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що при направленні ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння, а також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, були допущені порушення вимог чинного законодавства України. Крім того, вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не підтверджується належними та допустимими доказами.

Так, в матеріалах справи відсутні жодні докази порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху. Тобто, відсутні докази наявності причин для зупинки транспортного засобу, яким керував він. Відсутня задокументована або збережена на матеріальних носіях чи відображена в електронному вигляді будь-яка інформація про наявність підстав для зупинки транспортного засобу. Отже, зупинка 27.09.2022 року працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , була незаконною, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні докази, які б підтверджували наявність підстав, передбачених ст. 35 Закону № 580-VIII.

Також, згідно інформації, яка міститься на сайту компанії "Сатурн Дейта Інтернешенл", яка є офіційним представником (дистриб`ютором) Концерну Drager Safety AG & Co KGaA (Німеччина) в Україні з продажу приладів алко- та наркодіагностики і витратних матеріалів до них, має відповідний сертифікат та надає послуги сертифікованого сервісного центру для висококваліфікованого гарантійного і післягарантійного обслуговування обладнання, сервісного технічною обслуговування, градуювання та повірки приладів, зокрема газоаналізаторів Drager Alcotest® 6820. (роздруківка додаток 1)

З вищенаведеної роздруківки вбачаються технічні характеристики приладу - газоаналізатора Drager Alcotest® 6820. Зокрема згідно вказаної інформації абсолютна похибка для масової концентрації алкоголю в крові у діапазоні від 0 до 0,4 проміле, становить 0,04 проміле.

Наведена інформація ставить під сумнів обгрунтованість притягнення до відповідальності ОСОБА_1 через те, що за допомогою вказаного приладу у ОСОБА_1 виявлено концентрацію алкоголю в крові - 0,22 проміле.

З урахуванням абсолютної похибки, концентрація алкоголю в кроні ОСОБА_1 може становити (0,22 % - 0,04 % = 0,18 проміле).

Враховуючи наявність абсолютної похибки, через яку дійсна (фактична) концентрація алкоголю в крові ОСОБА_1 може становити (0,22 % - 0,04 % = 0,18 проміле), враховуючи принцип презумпції невинуватості, вважає, що вина ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні не встановлена поза розумним сумнівом.

Дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис з бодікамер, вислухавши учасників провадження, лікаря-нарколога ОСОБА_3 , суд дійшов наступного.

За змістом положень статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою на те особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому зазначаються, зокрема: суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом, який доводить винуватість особи в інкримінованому їй порушенні Правил дорожнього руху, за яке передбачена адміністративна відповідальність та обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути перевірені за допомогою інших допустимих доказів, які б "поза розумнім сумнівом" доводили вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів, як про це неодноразово зазначав ЄСПЛ, у своїх рішеннях по справах "Бочаров проти України" від 17.06.2011 р. п. 45 (заява N 21037/05 п. 45), "Смирнов проти України" від 15.10.2010 р. п. 53 (заява N 38683/06), "Огороднік проти України" від 05.05.2015 р. п. 75 (заява N 29644/10).

Частина 2 статті 19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України), зобов`язує органи державної влади та їхніх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, що полягає у керуванні автомобілем Ford Fiesta , д/н НОМЕР_1 по вул. Європейській, 10, в стані алкогольного сп`яніння та його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху, порушення якого має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що й інкриміновано ОСОБА_1 .

При цьому, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103в, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Згідно п. 7 Порядку поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року N 1452/735зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 р. за N1413/27858, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до вимог пунктів 4,7 Розділу ІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції; установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Як вбачається із матеріалів справи, в медичному закладі ОСОБА_1 двічі за допомогою газоаналізатора Drager Alcоtest 6820 пройшов огляд, згідно результатів якого було виявлено 0.29 та через двадцять хвилин-0.22 проміле.

Разом з тим, згідно з технічною характеристикою приладу Drager Alcotest 6820, комплект газоаналізатора Drager Alcotest 6820 з мобільним принтером границя допустимої похибки результату вимірювання становить + - 0,04 проміле. Крім того, стороною захисту в судовому засіданні було надано інформацію з сайту компанії Saturn Data International, яка є офіційним дистриб`ютором в України концерну Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) в Україні з продажу приладів алко- та наркодіагностики, щодо технічних даних приладу «Alcotest 6820». З наданої технічної характеристики вбачається, що дійсно прилад «Alcotest 6820» має наведені похибки при вимірюванні стану алкогольного сп`яніння, що в свою чергу ставить під сумнів результат в 0,22 проміле, який було встановлено ОСОБА_1 при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вказаного приладу, оскільки перевищення допустимого вмісту алкоголю на 0,04 проміле перебуває у межах можливої похибки вимірювань.

Враховуючи зазначене, зафіксований на роздруківці з принтеру спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820» результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 0,22 проміле, з урахуванням зазначеної вище точності вимірювального приладу, не може в достатній мірі свідчити про перевищення допустимої норми, зазначеної в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, - 0,2 проміле, оскільки при врахуванні значення допустимої похибки у вимірюваннях (0,04) допустима норма не перевищена (0,22-0,04=0,18).

Крім того, як слідує із наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 і що підтверджується відеозаписом з боді-камери, останній під час проведення такого огляду заперечував те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, допитаний в судовому засіданні лікар-нарколог ОСОБА_3 зазначив, що таке різке, впродовж 40 хвилин, зменшення концентрації алкоголю з 0, 43 проміле (під час проведення огляду працівниками поліції) до 0.22 проміле в медичному закладі не є можливим та може пояснюватися чи несправністю прибору, який використовувався працівниками поліції, чи різким перепадом температури повітря в автомобілі та на вулиці, чи іншими причинами.

До уваги також слід взяти й те, що самі по собі показники газоаналізатора не можуть свідчити про винуватість, якщо їх результат заперечується. Його показники можуть бути недостовірні, перевищення допустимої концентрації алкоголю незначне, може бути в межах похибки або пов`язане з недоліками приладу, і тому вони також під сумнівом, що солідаризується з запереченнями ОСОБА_1 .

У цьому випадку особа вправі була пройти більш поглиблений медичний огляд, однак їй не було запропоновано проведення лабораторних досліджень на визначення стану сп`яніння.

Сукупність таких обставин викликає сумнів у достовірності наданих доказів на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, приймаючи наведені обставини, вважаю, що матеріали справи не містять прямих, безспірних, безсумнівних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 27.09.2022 о 22 години 15 хвилин керував автомобілем Ford Fiesta , д/н НОМЕР_1 по вул. Європейській, 10 в стані алкогольного сп`яніння, тобто доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в ході розгляду справи не здобуто.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі N 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

На території України діє презумпція "невинуватості" особи, що визначено і у ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яку відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" українські суди застосовують як джерело права при вирішенні справ, поряд і з рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої, "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку".

У відповідності до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення -п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.. 130 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не здобуто достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Ю.В. Ковальова