Справа № 288/806/22
Провадження № 3/288/3/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Рудник М.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

місце роботи: не працює,

РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2022 року о 20.44 годині ОСОБА_1 в смт. Попільня по вулиці Карла Маркса, Житомирської області, керував транспортним засобом марки «ЗАЗ-110307» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями порушив пункт 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 на неодноразові виклики до суду в судові засідання не з`являвся.

З огляду на вищевказане суддя зазначає наступне.

06.06.2022 року справа відносно ОСОБА_1 надійшла до суду та була призначена до розгляду на 23.06.2022 року.

15.06.2022 року до суду надійшло клопотання адвоката Яковенка А.В. про ознайомлення з матеріалами справи, оскільки 13.06.2022 року ОСОБА_1 уклав угоду з адвокатом /а.с. 16-18/.

23.06.2022 року адвокат Яковенко А.В. заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з підготовкою до її розгляду.

10.08.2022 року, 30.08.2022 року, 06.09.2022 року, 19.09.2022 року, 30.09.2022 року, 06.10.2022 року, 24.10.2022 року, 01.11.2022 року, 10.11.2022 року судові засіданні відкладені за клопотанням представника ОСОБА_2 по різних причинах, а саме: за сімейними обставинами, перебування у відрядженні, погіршення самопочуття, витребування доказів, тощо /а.с. 21, 23, 26, 29, 40, 43, 46/, хоча будь яких документів на підтвердження даних обставин ним не надано.

10.11.2022 року надійшла телефонограма від ОСОБА_1 про відкладення слухання справи в зв`язку з тим, що він у відрядженні /а.с. 49/. Також 10.11.2022 року представник ОСОБА_2 заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням ОСОБА_1 , оскільки останній бажає приймати участь особисто в судовому засіданні /а.с. 50/.

15.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про надання йому довідки про те, що справа перебуває на розгляді в суді та рішення не прийнято. 15.11.2022 року видана ОСОБА_1 дана довідка /а.с.53-54/ .

17.11.2022 року представник Яковенко А.В. надав до суду клопотання про повернення матеріалів відносно ОСОБА_1 для належного оформлення /а.с. 55-57/.

17.11.2022 року в судовому засіданні суддею відмовлено у задоволенні вказаного клопотання представника, проведено розгляд справи по суті, а саме: досліджувались матеріали справи, оглядався відеодиск. Представник Яковенко А.В. заявив клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки до судових дебатів та надання пояснень ОСОБА_1 і справа відкладена слуханням на 29.11.2022 року.

28.11.2022 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про відкладення слухання справи, оскільки він перебуває у відрядженні, однак бажає взяти участь у розгляді справи та дати пояснення, докази перебування у відрядженні будуть надані в наступному судовому засіданні і в зв`язку з цим відкладено слухання справи на 08.12.2022 року.

08.12.2022 року представник Яковенко А.В. надав заяву про припинення участі у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , повідомивши, що між ним та ОСОБА_1 розірвано договір про надання правової допомоги /а.с. 63/.

19.12.2022 року, 12.01.2023 року та 30.01.2023 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча на його адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення та на адресу його фактичного місця проживання, зазначену в заяві про видачу довідки /а.с. 53/, направлялись судові повістки рекомендованим листом, але вони повертались на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

ОСОБА_1 двічі заявляв клопотання про відкладення слухання справи, оскільки він у відрядженнях, однак доказів вказаного суду не надано.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невипрадане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально, використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи практику ЄСПЛ, вимоги ч. 2 ст.268 КУпАП, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи та передбачених ст.38 КУпАП, строків накладення адміністративного стягнення, суд розцінив поведінку ОСОБА_1 , як спробу уникнути адміністративної відповідальності та дійшов до висновку про можливість провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, згідно ч.3 ст. 268 КУпАП, не є обов`язковою.

Крім того слід також зазначити, що ОСОБА_1 уклав угоду 13 червня 2022 року з адвокатом для захисту його інтересів в суді /а.с. 18/. 08.12.2022 року представник ОСОБА_1 Яковенко А.В. надав заяву про припинення участі у справі /а.с. 63/. Проте, суд зауважує, що в зв`язку з розірванням договору з адвокатом Тереб О.І. повинен брати участь у судовому засіданні особисто або укласти угоду з іншим захисником для захисту його інтересів.

Таким чином зазначена поведінка ОСОБА_1 , на думку суду, свідчить про намагання затягнути судових розгляд з метою перешкоджання суду ухвалити по справі рішення в межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП для накладання стягнення за вчинення правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його адвоката, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що мало місце з боку учасника процесу, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

В судовому засіданні оглянуто диск із записом події, яка відбулась 14 травня 2022 року, по факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з якого вбачається, що працівники поліції їдуть на патрульному автомобілі з проблисковими маячками за автомобілем, зупиняють його, підходять до водія, під час розмови з ним запитують чи вживав він алкогольні напої, на що водій повідомляє, що вживав. Працівники поліції неодноразово пропонують пройти водію медичний огляд та освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», водій відмовляється, зухвало поводиться відносно працівників поліції, висловлюючись в їх адресу нецензурними словами. Працівники поліції у присутності двох свідків складають відносно водія протокол, повідомляють йому, які адміністративні правопорушення він вчинив, також повідомляють, що проводиться відеофіксація.

Суддя, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеодиск, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 228407 від 14 травня 2022 року в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відносно ОСОБА_1 ;

- поясненнями ОСОБА_3 від 14 травня 2022 року;

- відеодиском.

Відповідно до розписок від 14 травня 2022 року ОСОБА_1 проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу та роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Згідно постанови серії БАБ № 159484 від 14 травня 2022 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП за те, що він при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик при повороті відповідного напрямку, не був пристебнутий ременем пасивної безпеки та при зупинці транспортного засобу працівниками поліції не увімкнув аварійно-світлову сигналізацію, яку він не оскаржував.

Таким чином, доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07 листопада 2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та Мінохорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, пунктом 2 розділом І передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункт 3 розділу І вказаної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 розділу І вказаної Інструкції - огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спеціальні технічні засоби). Пунктом 7 розділу І передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (заклад охорони здоров`я).

Згідно частин 2-4 статті 266 КУпАП, передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. І лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння, затверджується управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших випадках забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Пунктом 27 Постанови від 23.12.2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з наданого працівниками поліції відеодиску, ОСОБА_1 особисто повідомляє, що вживав алкогольні напої 14 травня 2022 року, проте пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння він відмовляється.

Отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку підтверджується наведеними вище доказами.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, у тому числі статтею 130 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, згідно статті 34 КУпАП, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Обставин, згідно статті 35 КУпАП, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

Досліджені та перевірені судом обставини у своїй сукупності свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 228407 від 14 травня 2022 року, є відповідним вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема у ньому зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. При цьому, при складанні протоколу ОСОБА_1 роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, оскільки докази протилежного не встановлено, що підтверджується розпискою /а.с. 4/. Належно зазначені у цьому протоколі і додатки до нього: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, відеодиск та пояснення, які оформлені та долучені до цього протоколу у відповідності до п.15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Підстави стверджувати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 228407 від 14 травня 2022 року, складений відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам КУпАП, відсутні. Зазначений протокол, складений в спосіб та порядку визначений главою 19 КУпАП.

За встановлених обставин, суддя вважає, що при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, порушень положень вищевказаної Інструкції та вимог ст. 266 КУпАП допущено не було.

За даних обставин, суд вважає за можливе накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією даної статті.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтею 40-1, частиною 1 статті 130, статтями 245, 251, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Штраф належить стягнути на наступний рахунок: UA0006001, отримувач коштів: ГУК у Житомир.обл/Житомир обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 496 гривень 20 копійок та зарахувати його на рахунок отримувача: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Відповідно до статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурором такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Термін звернення до виконання три місяці.

Апеляційна скарга, протест прокурора на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності подається до Житомирського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, на протязі 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Попільнянського

районного суду М.І.Рудник