Провадження № 3/742/7/23
Єдиний унікальний № 699/431/22
Постанова
17 січня 2023 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової катрки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №329643 від 01 квітня 2022 року, ОСОБА_1 01 квітня 2022 року о 14 год. 50 хв. в смт Варва Прилуцького району Чернігівської області по вул.Миру керував транспортним засобом Аudi A6, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів) від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Алкофор 505» та проведення такого огляду у медзакладі відмовився на відео, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Його дії кваліфіковані за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В судове засідання 17 січня 2023 року ОСОБА_1 не з`явився, проте в попередніх судових засіданнях вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та категорично заперечив обставини викладені у протоколі, пояснивши, що 01 квітня 2022 року до нього звернувся його сусід ОСОБА_2 з проханням відвезти його до смт Варва. Виїхавши із двору та проїхавши невелику відстань в машині зламалося колесо, тому зупинилися та пішли на СТО за допомогою. На станції хлопці вживали алкоголь та запропонували і їм випити. Після вживання алкоголю повернулись до автомобіля. З`явилися військові територіальної оборони, які побачивши що вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, почали їх бити та викликали працівників поліції. Працівники поліції їх забрали до відділку. У відділку їх били працівники поліції та примушували підписати протокол. В органи поліції щодо завдання працівниками поліції тілесних ушкоджень не звертався. ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння не керував, оскільки вона була розібрата та технічно не справна. Категорично заперечив факт виконання функцій водія після вжиття алкогольних напоїв. Вимогу працівників поліції щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння вважає неправомірною, оскільки автомобіль в просторі не переміщувався та не використовувався за призначенням, а відтак він не виконував функцію водія.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Ріпка І.В. в судовому засіданні категорично заперечила щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками вчиненя адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, просила суд закрити провадження у справу на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обставини викладених у письмових запереченнях. Просила суд врахувати, що оскільки ОСОБА_1 після вживання алкоголю, транспортним засобом не керував, тому й відсутній склада адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Оформлення матеріалів справи здійснено працівниками поліції з грубим порушенням вимог чинного законодавства, відеозйомка проводилася працівниками поліції не безперервно. При цьому до ОСОБА_1 працівниками поліції застосовано адміністративне затримання із застосуванням спеціальних засобів таких як кайданки, що видно і на відео. Вважає такі дії працівників поліції незаконними та не правомірними.
Крім того вказала, що 11 листопада 2022 року зверталась до Прилуцького районного відділу поліції із адвокатським запитом щодо надання пояснень та матеріалів з приводу затримання 01 квітня 2022 року ОСОБА_1 працівниками поліції та застосування відносно нього спеціальних засобів кайданок як це видно на відео, проте відповіді так і не отримала. Просила суд допитати в якості свідка ОСОБА_2 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 в суді дав показання, що 01 квітня 2022 року їхали машиною з ОСОБА_1 , в машині зламалося колесо, тому пішли до СТО з приводу ремонту. На станції хлопці вживали алкоголь і запропонували і їм. Оскільки машина була в неробочому стані, тому випили алкоголь разом із хлопцями. Через деякий час повернулися до авто та почали лагодити колесо. До них підійшли військові з територіальної оборони і побачили, що вони в стані алкогольного сп`яніння. Вони їх скрутили та викликали працівників поліції. Які їх відвезли у відділення поліції. Його відпустили, а ОСОБА_1 залишили.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з наступних підстав:
Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія, шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій- це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Згідно ч.ч.1-3 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З огляду на вищевказані положення Закону, суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути особа, яка керує транспортним засобом та має посвідчення водія.
На працівників поліції, як службових осіб органу виконавчої влади, покладений обов`язок дотримуватися вимог ч.2 ст.19 Конституції України, ст.8 Закону України «Про Національну поліцію», тобто, діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Це рівною мірою стосується і дотримання вимог КУпАП, а також приписів наведених вище підзаконних нормативно-правових актів щодо порядку огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст.62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Безумовно, що ступінь небезпеки правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, є надзвичайно високою, проте ігнорування права на справедливе здійснення правосуддя не може виправдати основну мету зміцнення законності та запобігання правопорушенням, а відтак, суд повинен переконатися, що спосіб отримання доказів, які будуть покладені в основу обвинувачення, був справедливим.
Належна правова процедура має застосовуватись як під час оформлення працівниками поліції адміністративного протоколу та збору доказів, так і під час судового розгляду, адже її недотримання тягне за собою порушення гарантованого кожному ст.6 Конвенції права на справедливий суд.
Приписами ч.2 ст.251, ст.255 КУпАП визначено, що співробітники поліції зобов`язані збирати докази для підтвердження обставин, вказаних ними в протоколі про адміністративне правопорушення.
Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей про те, що 01 квітня 2022 року о 14 год. 50 хв. в смт Варва Прилуцького району Чернігівської області ОСОБА_1 по вул.Миру керував транспортним засобом Аudi A6, д.н.з. НОМЕР_2 , тобто, був водієм зазначеного транспортного засобу в розумінні положень ПДР України.
З переглянутого відеозапису вбачається, що відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення не містить фіксації руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Наявні в матеріалах письмові докази у своїй сукупності підтверджують виключно ту обставину, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, проте, не містять будь-якої інформації за яких обставин працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням останнього та чи дійсно вказаний транспортний засіб перебував у русі, що виключає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто, на достатніх і незаперечних доказах.
В конкретному випадку через неповноту вчинення органом поліції процесуальних дій, суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в протоколі, а також твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і встановити фактичні обставини.
Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Наявний в справі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали у суду сумніви.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним вимог п.2.5 ПДР в розпорядження суду надано не було.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 ст.130,221,283-285,294,321 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення закрити.
Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА