Справа № 456/4469/22
Провадження № 3/456/159/2023
ПОСТАНОВА
іменем України

18 січня 2023 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., розглянувши матеріали, котрі надійшли від Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Хильчиці Золочівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично перебуваючого у АДРЕСА_3 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Міністерства оборони України на посаді водія-електрика взводу технічного обслуговування ремонтно-технічної роти з дислокацією у АДРЕСА_3 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності притягався,
за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про військове адміністративне правопорушення № 93, складеним 19.12.2022 року прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону Негричем Н.М. відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП стверджується, що останній, будучи військовослужбовцем, 13.12.2022 року близько 14:00 год. за місцем проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 Міністерства оборони України, недбало поставився до виконання своїх службових обов`язків шляхом неналежного виконання таких у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, за його згодою, проводився у медичному пункті військової частини НОМЕР_2 та перебування у такому підтверджується довідкою-випискою із амбулаторного журналу № 2145, від 13.12.2022 року № 350/489/2044пс.

ОСОБА_1 , будучи належно та завчасно повідомленим про дату, час та місце призначеного судового засідання з розгляду цієї справи шляхом скерування судової повістки на адресу місця проходження ним військової служби, у таке судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суддю не повідомляв. Крім того, інформація про розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП розміщувалася на офіційному веб-порталі «Судова влада України» цього місцевого суду у розділі «інформація для громадян з найменуванням ГРОМАДЯНАМ (https://stm.lv.court.gov.ua). Поряд з цим, у матеріалах даної справи про військове адміністративне правопорушення наявна власноручно написана та підписана ОСОБА_1 заява, адресована Стрийському міськрайонному суду Львівської області, в котрій він просить проводити судовий розгляд цієї справи за його відсутності.

Також, в силу ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-15 КУпАП, присутність особи, який притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а тому суддя на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП України вважав за доцільне розглядати дану справу за відсутністю особи, який притягається до адміністративної відповідальності, задовольнивши його відповідну заяву про це. При цьому, така позиція судді узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (заява № 36665/02), котре набуло статусу остаточного та відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх багатьох рішеннях Європейський Суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суддя, дослідивши матеріали справи про військове адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 2 ст. 172-15 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Важливо зауважити, що категорія недбалого ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них, тобто якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби).

Разом з тим, категорія військової службової особи в КУпАП розкривається у примітці до ст. 172-13 КУпАП, таке тлумачення цього поняття дублюється у чинному КК України, так, відповідно до примітки 1, що міститься у ст. 425 КК України та примітки до ст. 172-13 КУпАП, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

При цьому, організаційно-розпорядчі обов`язки це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт. У свою чергу адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном. Такі повноваження, в тому чи іншому обсязі, є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо. Отже, особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Вочевидь, прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону Негричем Н.М. цього не враховано при складені адміністративних матеріалів, через те, що такі не містять будь-яких належний доказів того, що посада водія-електрика взводу технічного обслуговування ремонтно-технічної роти належить до категорії службових, а сам ОСОБА_1 відноситься до військових осіб, та/чи за функціональними обов`язками пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, відтак водій-електрик взводу технічного обслуговування ремонтно-технічної роти є неналежним суб`єктом військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
В цій частині, суддя звертає увагу на те, що викладені у вищезазначеному протоколі фактичні обставини про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не є складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а зазначені дії кваліфікуються за ч. 3 ст. 172-20, яка передбачає адміністративну відповідальність за появу військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду.

Такі встановлені обставини справи про військове адміністративне правопорушення, у їх сукупності, дають судді підстави для висновку, що направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення, оскільки відсутні будь-яких належні докази того, що посада водія-електрика взводу технічного обслуговування ремонтно-технічної роти належить до військових службових осіб та/чи за функціональними обов`язками пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків або ж того, що ОСОБА_1 виконував такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Так, Європейський Суд з прав людини неоднократно висловлювався щодо порушення стандартів розгляду проваджень у справах про адміністративні правопорушення, з-поміж іншого у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський Суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Окрім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 року №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Тож суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, який притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме він за своєю військовою посадою не суб`єктом цього правопорушення, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.
Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Крім того, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.
Керуючись статтями 8-9, 40-1, 172-15, 221, 245, 247, 251-252, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про військове адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного військового адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якого її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Володимир МИКИТИН