Справа № 346/4838/22
Провадження № 3/346/273/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Коваленка Дениса Сергійовича, секретар судового засідання: Онутчак В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, після доопрацювання, 21 грудня 2022 року надійшов протокол серії ВАВ № 292134 від 12 листопада 2022 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), з матеріалами.

Аргументи держави Україна. Позиція поліцейського, який склав протокол відносно ОСОБА_1 полягала у тому, що 12 листопада 2022 року близько 21 години, ОСОБА_1 умисно висловлювала погрози, образи та погрожувала фізичною розправою по відношенню до своєї свекрухи ОСОБА_2 , що проживає разом із нею ( АДРЕСА_1 ), чим спричинила психологічне насильство. Що є адміністративним правопорушенням,передбаченим частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_1 . Свою вину не визнала, вказала на те, що ініціаторкою конфлікту була не вона, а ОСОБА_2 . Пояснювала, що зранку 12.11.2022 року, вона із чоловіком (сином ОСОБА_2 ) ОСОБА_3 виорали частину земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 , але без її згоди, про що вона і повідомила ОСОБА_4 після того, як вони виорали ділянку, а також пригрозила, що виселить її з хати (бо вона і ОСОБА_4 дійсно живуть в будинку, який належить їй). Але ввечері, коли ОСОБА_1 розмовляла з ОСОБА_4 у будинку, до них у кімнату увійшла ОСОБА_2 та штовхнула її у груди, сказавши ОСОБА_4 , що або він її забере, або вона не знає, що зробить. А коли ОСОБА_4 попросив її вийти з хати, вона відмовилась це зробити із посиланням на те, що це її будинок, а тому коли схоче, тоді і піде. І коли ОСОБА_1 захотіла вибігти з хати, ОСОБА_2 вдарила її у шию, лівою рукою. Після чого, вона сховалась на кухні та викликала поліцію. Заперечила будь-які погрози чи образи.

Аргументи її захисника. Між його клієнткою та ОСОБА_2 стався конфлікт на підставі спору побутового характеру, але у ньому не було психологічного насильства.

Покази ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; пенсіонерка; не працює). До вечора, події були дійсно такими, як вказує ОСОБА_1 , оскільки остання без її згоди використовує її власність, а це не правильно. В тому числі й 12 листопада 2022 року, ОСОБА_1 із ОСОБА_4 виорали земельну ділянку, без її згоди, а потім вона заборонила ОСОБА_4 переробляти піднавіс, бо про це її дозволу ОСОБА_1 не спитала. А ввечері, після того, як ОСОБА_4 повісив їй жалюзі на вікно та пішов до ОСОБА_1 до будинку, вона почула як остання при розмові із ним наговорювала на неї, що вона бутім-то ходила по світу та була проституткою. Через, що вона відкривши двері у кімнату того будинку, в якому знаходились ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , зажадала від останньої припинити такі розмови та залишити її в спокої. Але ОСОБА_1 почала вимагати аби вона вийшла з хати, а вона їй сказала, що це її хата, і вона піде коли захоче. Так вони лаялись деякий час, і вона не пам`ятає, яку саме нецензурну лексику використовувала ОСОБА_1 , але погроз фізичною розправою від неї не було точно. Проте в якийсь момент, ОСОБА_1 схопила її за плечі і почала трусити, але ОСОБА_4 відштовхував її, а вона опинилась на підлозі, отямившись тільки коли прийшов її чоловік: ОСОБА_5 та допоміг вийти до іншої хати, де вони чекали на поліцію.

Свідок ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; посвідка на постійне проживання в Україні: НОМЕР_1 ; громадянин Грузії; місце проживання: АДРЕСА_1 ; пенсіонер; не працює) надав такі покази: ввечері 12 листопада 2022 року, він почув жіночі крики з будинку, де живе ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , і тому пішов туди, де побачив як у спальні розмахує руками та голосно кричить ОСОБА_1 біля ОСОБА_4 , а його дружина: ОСОБА_2 стоїть поруч в метрах трьох. І під час цього, ОСОБА_1 сказала йому, що ОСОБА_2 гуляща жінка, і в Італії, і тут, але ОСОБА_2 попросила його не хвилюватись і піти до додому, що він і зробив. Однак хвилин через 5-10 він знову почув жіночі крики і швидко прибіг у будинок, де живуть ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , де побачив свою дружину на полу і поруч ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 побачив, коли вона вибігла у кухню, перед тим, як він зайшов, тож він не бачив, що конкретно там відбулось до того, як він увійшов. А далі, піднявши свою дружину, вони разом пішли до свого будинку чекати поліцію, бо так його попросила дружина.

Оцінка суду.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, положеннями частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП) серед іншого передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, є адміністративним правопорушенням.

Отже, домашнє насильство (як адміністративне правопорушення) має різні форми: фізичне, економічне чи психологічне. І суд одразу відзначає, що поліцейський вважав, що в діянні ОСОБА_1 мало місце саме психологічне насильство (а.с.1).

А воно, в силу частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", розуміється виключно, як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14).

Однак зміст протоколу не містить встановленого факту завдання психологічної шкоди ОСОБА_2 діянням ОСОБА_1 , відомостей про те, що дії останньої були спрямовані саме на обмеження волевиявлення ОСОБА_2 теж відсутні, або, що такі дії викликали у ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю (а.с.1). Не підтверджують факт психологічного насильства і пояснення самої ОСОБА_2 та покази свідка.

Суд констатує, що положення частини 1 статті 9 КУпАП передбачають, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом (а значить і передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП) характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

А з огляду на зміст частини 1 статті 173-2 КУпАП об`єктивною стороною цього правопорушення, якщо це стосується психологічного насильства є словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак, надані поліцейським у розпорядження суду докази не підтверджують те, що в діяння ОСОБА_1 відповідало зазначеній об`єктивній стороні вказаного адміністративного правопорушення.

Відтак суд констатує, що в діянні ОСОБА_1 , вчиненого нею 12 листопада 2022 року, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Також суд відзначає, що питання кваліфікації діяння будь-якої людини, тобто визначення того за яким законом вона повинна понести відповідальність за вчинене діяння і яку саме (кримінальну чи адміністративну) чи жодну відповідальність - це питання компетенції спеціально уповноважених органів виконавчої влади, у тому числі й Національної поліції (по певних правопорушеннях), і у даному випадку - не суду.

Функція і роль суду полягає в іншому. Обов`язок суду (у справах про адміністративні правопорушення) перевірити чи є в діянні людини і чи доводяться доказами усі ознаки того складу адміністративного правопорушення, у вчиненні якого його підозрює поліцейський (тобто суд повинен перевірити правильність вже здійсненої кваліфікації), і здійснити це, суд може тільки на підставі наданих йому доказів, і тільки в межах вже здійсненої поліцейським кваліфікації. І якщо склад адміністративного правопорушення, в діянні конкретної людини не підтверджується доказами, навіть хоча би одна ознака не підтверджується, суд повинен справу закрити.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому враховуючи це, і оскільки суду не надано доказів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого 173-2 КУпАП, в діянні ОСОБА_1 вчиненого нею 12 листопада 2022 року, провадження у справі слід закрити.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття проваджень, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 173-2, 221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) - закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Суддя Коваленко Д. С.