ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/402/23 Справа № 695/1902/22 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Бойко Н. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участю захисника Федини О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Федини О.В. на постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.07.2023 р., якою

ОСОБА_1 , який на-

родився 3.11.1998 р., громадянина Ук-

раїни, військовослужбовця ВЧ

НОМЕР_1 , проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 24.07.2022 р. о 00: 30 год в м. Золотоноша по вул. Шевченка, 63 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chrysler Voyager р/номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, за згодою водія проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810» в присутності свідків, результат огляду позитивний та склав 1,62 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Федина О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить повторно дослідити матеріали справи та пом`якшити призначене покарання, оскільки юридична відповідальність особи має індивідуальний характер та характеризується, зокрема, можливістю призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом, звільнення від нього, тощо. Відеозаписи, долучені до матеріалів справи свідчать, що «огляд» проведено з порушеннями законної процедури, психологічним тиском, свідомим не роз`ясненням поліцією право ОСОБА_1 на огляд лікарем в закладі охорони здоров`я, оскільки навіть пояснення особи про те, що вона випила алкоголь не свідчить про наявність стану сп`яніння. Крім того, акт огляду ОСОБА_1 не вручений, він до матеріалів справи долучений пізніше. Не погодившись з результатом огляду, ОСОБА_1 24.07.2022 р. сам звернувся до Золотоінської БЛ Черкаської обл. о 1:30 год., де його оглянув лікар та було складено висновок щодо медогляду на встановлення факту сп`яніння, в якому зазначено «тверезий». Просить змінити постанову суду першої інстанції, пом`якшити призначене стягнення, а саме скасувати постанову в частині накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнення судового збору, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, право керування автомобілем йому необхідне для виконання обов`язків та проходження військової служби, в іншій частині постанову суду залишити без змін.

Правопорушник ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак перебуває на службі в ЗСУ України у ВЧ НОМЕР_1 , тому в судове засідання не з`явився, що є поважною причиною для не відвідування суду.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення.

Вивчивши матеріали адмінсправи, вислухавши пояснення захисника Федини О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити в частині пом`якшення стягнення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, висновок суду про те, що 24.07.2022 р. в 00:30 год. по вул. Шевченка, 63 в м. Золотоноша Черкаської обл. ОСОБА_1 керував автомобілем Chrysler Voyager р/номер НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння за його згодою було проведено із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810» в присутності свідків, результат огляду позитивний та склав 1,62 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 23 КУпАП, адмінстягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адмінстягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адмінправопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Питання щодо адмінвідповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

Згідно ст. 1512 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

В п. 2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/2022, Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адмінвідповідальності, зазначив, що: - « адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до адмінвідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз. 1 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);

- « суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз. 1 п. п. 2.5 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).

В п. 3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст. 69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:

- « Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину » (абз. 7 та 8 п. п. 4.2 п. 4 мотивувальної частини);

- « встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз. 6 п. 5 мотивувальної частини).

В ч. 2 п. 3.2. Рішення Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 Митного кодексу України має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В ч. 4 п. 4. 2 Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що посутній аналіз наведених норм МК України і КУпАП, що регулюють відносини з притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення митних правил, свідчить про те, що загалом ці норми мають розвивати, конкретизувати та деталізувати принципи Основного Закону України, зокрема принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, визначений ч. 2 ст. 61 Конституції України.

В ч. 2 та 3 п. 4. 3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому унормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.

Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

В п. 4.5 Рішення Конституційний Суд України визначив, що позбавлення оспорюваним приписом ст. 485 МК України суб`єкта накладення адмінстягнення (митного органу) можливості індивідуалізації адмінстягнення з урахуванням усієї сукупності обставин справи, на думку Конституційного Суду України, унеможливлює реалізацію принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час притягнення особи до адмінвідповідальності на підставі ст. 485 МК України та не створює належного законодавчого підґрунтя для застосування домірних заходів до порушника митних правил.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що абз. 2 ст. 485 МК України суперечить ч. 2 ст. 61 Конституції України.

З огляду на наведені у рішенні Конституційного Суду України висновки, апеляційний суд вважає доречним ґрунтовно розглянути доводи апеляційної скарги захисника про врахування принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Апеляційний судом встановлено, що ст. лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій служби в ЗС України, проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 з 1.03.2022 р. на посаді офіцера відділення персоналу та стройового забезпечення, тому вказані обставини переконують суд, що автомобіль та право керування ним йому потрібні для захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації. Також, апеляційному суду була надана копія позитивної службової характеристики на цю особу та в якій наголошується про необхідність права керування транспортними засобами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до адмінвідповідальності не притягувався апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з пом`якшенням стягнення.

Що стосується доводів апеляції про допущені порушення в процесі провадження у цій справі, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було. З відеозапису, який долучений до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує, що вживав алкогольні напої, підписав роздруківку чека «Drager Alcotest 6810» з результатами огляду без будь-яких заперечень, тобто погодився з результатами огляду, на проведенні огляду в медичному закладі не наполягав. Таким чином, ватеріали справи містять докази доведеності події адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.06.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення стягнення.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин постанови Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.06.2023 р. накладення стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, в іншій частині постанову суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника Федини О.В. задовольнити частково.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.