ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2021 року

у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2021 року провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила потерпіла ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обгрунтування апеляційної скарги вказувала, що місцевий суд не надав належної правової оцінки змісту протоколу, її поясненням, долученому відеозапису, схемі ДТП та ухвалив постанову обгрунтовуючи її припущеннями.

Вказувала, що нею долучено відеозапис з місця ДТП, який місить реальні причини вчинення ДТП.

Ураховуючи наведене, прохала скасувати постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2021 року та визнати винним водія ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, а справу закрити зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності встановленим ст. 38 КУпАП.

Разом з тим апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2021 року.

Клопотання обгрунтовно тим, що постанова винесена за її відсутності, копію постанови вона не отримувала, що позбавило її можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова проголошена за відсутності ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять доказів отримання нею копії оскаржуваної постанови.

Разом з тим, відповідно до заяви адвоката Костенка О.О., останній ознайомився з матеріалами справи в повному обсязі 28 грудня 2021 року, після чого ОСОБА_1 06 січня 2022 року подано апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

ОСОБА_2 повідомлявся про слухання справи, однак у судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки.

ОСОБА_1 повідомлялась про розгляд справи судовою повісткою, яку також було направлено на електронну адресу її адвоката Костенка О.О. та яку йому було доставлено, крім того вона повідомлялась про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", при цьому у судове засідання не з`явилась та не повідомила причин неявки.

Суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак вона не з`явилась у судове засідання та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надала.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Її право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленою про розгляд справи, у судове засідання вона не з`явилась.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

У ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності.

Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об`єктивно дослідила усі обставини справи в їх сукупності.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є недоведеною.

Відповідно до протоколу серії ААБ № 285502 від 24 вересня 2021 року, 16 вересня 2021 о 18:00 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan Leaf номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вул. Отакара Яроша та пр-ту Науки у м. Харкові, при зміні напрямку руху, не обрав безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 10.1, 13.1 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

У судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_2 вину не визнав та пояснив, що 16 вересня 2021 року він рухався на автомобілі Nissan Leaf по вул. Отакара Яроша та на перехресті повертав ліворуч на пр-т Науки. При цьому, виїхав на перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофора. Також, в попутному напрямку позаду нього їхав автомобіль Volkswagen Golf, який виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофору та вдарив його автомобіль у ліву бокову частину.

У свої письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що 16 вересня 2021 року вона на автомобілі Volkswagen Golf переїхала перехрестя пр. Науки та вул. О.Яроша. Виїжджала на перехрестя по крайній лівій полосі на зелене світло світлофору. Попереду також їхали автомобілі, які повертали ліворуч. В цей момент в її автомобіль несподівано з правої сторони врізався автомобіль таксі.

Місцевим судом досліджено у судовому засіданні та вивчено судом апеляційної інстанції відеозапис з місця події та з якого вбачається, що автомобіль Nissan Leaf рухається через перехрестя, повертає ліворуч. В цей же час, через 2 секунди після того, як для автомобілів, що стояли на перехресті, загорівся зелений сигнал світлофору, з правої сторони ймовірно на забороняючий сигнал світлофору на перехрестя виїхав автомобіль Volkswagen Golf чорного кольору та допустив зіткнення своєю передньою правою частиною з лівою боковою частиною автомобіля Nissan Leaf, який повертав ліворуч.

Апеляційним судом встановлено, що вищезазначене також підтверджується, відеозаписом долученим до матеріалів справи ОСОБА_1 та який був досліджений у суді апеляційної інстанції.

Статтею 124 КУпАПпередбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього рухуправил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.13.1ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що у діях водія ОСОБА_2 відсутні порушення вказаних вимог ПДР України, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки між діями даної особи та настанням ДТП відсутній причинно-наслідковий зв`язок, що є обов`язковою умовою для настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Тому висновок суду першої інстанції про те, що з наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів не вбачається наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є правильним.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Апеляційний суд, вважає, що викладені висновки у постанові суду першої інстанції відповідають встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не слугують підставами для скасування постанови та зводяться до незгоди з висновками оскаржуваної постанови.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Оскаржена постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль