Справа № 279/70/23 провадження №3/279/189/23
П О С Т А Н О В А

16 січня 2023 року

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Волкова Н.Я., з секретарем Волкович Н.В., за участі прокурора Вознюка Д.О., Вигівського В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростень справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Горщик Коростенського району Житомирської області, громадянина України, працюючого на посаді першого заступника Коростенського міського голови, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.172-7 ч.1, 172-7 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно складених 21.12.2022 року протоколів №254 та 255, ОСОБА_1 , будучи у період з 1998 по даний час першим заступником Коростенської міської ради Житомирської області та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією порушив вимоги ст. 28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Так, розпорядженням Коростенського міського голови від 01.12.2020 року за №265-к ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника Коростенського міського голови.

Приписами статті 3 Закону визначено коло осіб, на яких поширює свою дію Закон, зокрема підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, передбачено його розповсюдження на посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, у тому числі за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У відповідності до п.п.1, 2, 3 ст.28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

11.10.2022 року на адресу УСР в Житомирській області з Департаменту стратегічних розслідувань НП України із НАЗК надійшов обґрунтований висновок від 16.09.2022 року щодо виявлення ознак правопорушення, пов`язаного з корупцією.

За результатами проведеної НАЗК перевірки встановлено, що 01.12.2021 виконуючий обов`язки Коростенського міського голови, перший заступник Коростенської міської ради ОСОБА_1 , не повідомивши в установленому Законом порядку про виникнення у нього реального конфлікту інтересів, підписав договір позички транспортного засобу від 01.12.2021 №147 із громадянином ОСОБА_2 щодо надання останнім у строкове безоплатне користування Коростенській міській раді транспортного засобу марки Volkswagen Toureg 2013 року випуску. Згідно відомостей НАІС ЄДР ТЗ вказаний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_2 , який займає посаду безпосереднього керівника ОСОБА_1 , оскільки є Коростенським міським головою.

Розпорядженням Коростенського міського голови від 01.12.2021 року за № 473-к тимчасове виконання обов`язків міського голови покладено на першого заступника Коростенського міського голови ОСОБА_1 , у зв`язку із відрядженням Коростенського міського голови ОСОБА_2 ..

Зважаючи на наведенні у ст.1 Закону визначення, ключовими складовими конфлікту інтересів є: приватний інтерес та службові повноваження, залежно від співвідношення яких виникає потенційний чи реальний конфлікт інтересів.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Перебування особи в прямій організаційно-правовій залежності від свого керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням, зумовлює наявність приватного інтересу у такої підлеглої особи.

Із викладеного вбачається та є очевидним, що задоволення інтересів безпосереднього керівника, які полягають у зацікавленості підтримання власного автомобіля у належному стані (ремонт за рахунок коштів виконавчого комітету ради) та зекономити кошти на пальному (користування власним авто в якості службового), зумовлюють наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу.

Отже, під час виконання обов`язків міського голови, реалізуючи свої повноваження у вигляді підписання договору позички транспортного засобу від 01.12.2021 року за №147 від імені виконавчого комітету Коростенської міської ради, у ОСОБА_1 був приватний інтерес, зумовлений бажанням задовольнити майнові інтереси ОСОБА_2 , який займає посаду його безпосереднього керівника.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.28 Закону особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Факт не повідомлення ОСОБА_1 про виниклий реальний конфлікт інтересів підтвердило НАЗК листом від 02.11.2022 року за вих. № 30- 06/16925-22.

Отже, укладання та підписання договору позички транспортного засобу ОСОБА_1 від 01.12.2021 року за № 147, свідчить про наявність у ОСОБА_1 конфлікту інтересів, порушенням ним п.2 ч.1 ст.28 Закону та вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, укладання та підписання договору позички транспортного засобу ОСОБА_1 від 01.12.2021 року за №147, свідчить про наявність у ОСОБА_1 конфлікту інтересів, порушенням ним п.3 ч.1 ст.28 Закону та вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до ст.172-7 ч.1, 172-7 ч.2 КУпАП особа, яка має статус особи, зазначеної у пунктах 1,2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», несе адміністративну відповідальність за неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та

вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, під реальним конфліктом інтересів розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

01.12.2021 року ОСОБА_1 виконував обов`язки міського голови.

Відповідно до п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» міський голова є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Повноваження міського голови визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», основні обов`язки посадових осіб місцевого самоврядування Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

На міських голів поширюються вимоги та обмеження встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

У відповідності до вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 ст.3 цього Закону України зобов`язані вжити заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізналися чи повинні були дізнатися про наявність у них реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадках перебування особи на посаді, яка не передбачає наявність у неї безпосереднього керівника, або колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів.

Згідно ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності, в числі інших, міських голів визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

При реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт вчинення правопорушень не визнав, подав письмові пояснення та пояснив, що вину не визнає, в складених протоколах взагалі не зазначено, що він конкретно вчинив, які вигоди отримав. На посаді працює з 1998 року, з того часу його заробітна плата не змінилась, ніяких вигод він не набув, нагород не отримав. При підписанні договору виконав свій обов`язок, виконуючи обов`язки міського голови. Про обставини, які можуть настати після укладення договору, знати не міг, будь-які наступні угоди не підписував. Текст договору готували відповідні служби, була проведена процедура його погодження. Питання щодо можливого конфлікту інтересів також перевірялось уповноваженими службами. Підписуючи договір, виконував свої обов`язки і будь-якого інтересу не мав. Просив провадження в справі закрити. Крім того, вважає, що при складанні протоколу не були дотримані відповідні строки з часу виявлення існування договору.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень до протоколів додано:

- обґрунтований висновок про виявлення ознак правопорушень, пов`язаних з корупцією, від 16.09.2022 р., зміст якого фактично відтворено в протоколах №254 та №255;

- копію договору №147 позички транспортного засобу від 01.12.2021 р. акту приймання-передачі транспортного засобу від 01.01.2022,

- копію акту виконаних робіт №23 від 26.05.2022;

- копію договору №49 від 10.03.2022;

-пояснення ОСОБА_3 від 08.09.2022;

- копії розпоряджень міського голови про виконання ОСОБА_1 обов`язків міського голови;

- пояснення ОСОБА_1 ..

Прокурор висловив позицію щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні правопорушень та наявності підстав для притягнення до відповідальності за його вчинення. Зазначив, що протоколи були складені на підставі обґрунтованого висновку за результатами перевірки. ОСОБА_1 діяв в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки в подальшому транспортний засіб обслуговувався за кошти місцевого бюджету. Він мав звернутись за роз`ясненнями до НАЗК, однак цього не зробив. При проведені перевірки дотримані строки, які мають обчислюватись з моменту отримання матеріалів органом, уповноваженим на складання протоколів. Тому ОСОБА_1 , може бути визнаний винуватим та притягнутий до відповідальності.

Проаналізувавши всі вищевказані представлені докази в сукупності та їх взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що ними не підтверджено, що підписання договору позички транспортного засобу від 01.12.2021 року №147 ОСОБА_1 , який виконував обов`язки міського голови як перший заступник міського голови, було здійснено в умовах реального конфлікту інтересів, який, як вказано в протоколах, був зумовлений бажанням задовольнити майнові інтереси ОСОБА_2 , який займає посаду його безпосереднього керівника.

Як вказано вище, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Однак, поданими доказами не підтверджено, що у ОСОБА_1 під час підписання договору існував приватний інтерес, оскільки в протоколах взагалі не вказано, в чому конкретно він полягав, що такий приватний інтерес суперечив його службовим повноваженням як виконуючого обов`язки міського голови, який наділений певними повноваженнями, в тому числі укладати цивільно-правові угоди, і така суперечність реально вплинула на об`єктивність чи неупередженість при підписанні вищевказаного договору.

За таких обставин, висновок про вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень неможливий.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи суворість санкції, яка передбачена за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ч.2 КУпАП, та правові наслідки для особи, в разі визнання її винуватою в їх вчиненні, таке правопорушення може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду (справи "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини", "Лутц проти Німеччини", "Надточій проти України", "Золотухін проти Росії", "Маліге проти Франції"), тому такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції. Відповідно, звинувачення у вчиненні діяння, яке прирівнюється до кримінального, вимагає відповідного доказування, яке базується на суворому дотриманні норм закону.

При цьому, суд не має виконувати функцію обвинувача в справі (рішення ЄСПЛ в справах "Карелін проти Росії", "Михайлова проти України").

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, ч.2 КУпАП, провадження підлягає закриттю на підставі ст.247 п.1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 172-7 ч.1,ч.2, 247, 283, 284, 285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-7 ч.1, 172-7 ч.2 КУпАП, закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.Я.Волкова