Провадження № 33/801/22/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 481 Митного кодексу України,

встановив:

Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0444/40100/22 від 21 вересня 2022 року 21 вересня 2022 року о 14 год 43 хв. в пункті пропуску «Могилів-Подільський - Отач» відділу митного оформлення «Автомобільний» митного поста «Дністер» Вінницької митниці в напрямку «в`їзд в Україну» заїхав рейсовий автобус марки «SETRA HT05», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Кишинів-Київ».

Під час внесення інформації в автоматизовану систему митного оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор») та за результатами здійснення митних процедур системою АСУР було згенеровано обов`язкові митні формальності митного контролю, зокрема відносно пасажира рейсового автобуса громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) існує інформація щодо порушення терміну ввезення транспортного засобу.

Під час проведення перевірки на підставі інформації АСМО «Інспектор» встановлено, що громадянин Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) 02 травня 2017 року через пункт пропуску Чернігівської митниці Державної фіскальної служби (далі - Чернігівська митниця ДФС) ввіз на митну територію України транспортний засіб - автомобіль марки «SААВ 95», країна реєстрації НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 , в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування.

Станом на 21 вересня 2022 року інформація щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території України або поміщення його в інший митний режим відсутня.

На момент перетину кордону ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України (далі - МК України), не надав та з повідомленням, у відповідності до статті 192 МК України до найближчого органу доходів та зборів про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили) не звертався.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 481 МК України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10000 неподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 170000 грн 00 к.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року в частині накладення адміністративного стягнення змінити та застосувати до нього штраф в межах санкції частини третьої статті 481 МК України.

Апеляційна скарга захисника мотивована тим, що станом на 02 травня 2017 року, тобто на час ввезення на митну територію України легкового автомобіля марки «SААВ 95», країна реєстрації НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 , в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування діяла редакція статті 481 МК України, якою такі дії утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 481 МК України, а дії частини шостої цієї статті, як окремий склад правопорушення, митним законом не були передбачені взагалі. Враховуючи те, що редакція закону, який діяв на час вчинення ним правопорушення, в порівнянні з редакцією, яка діяла на час складання відносно нього протоколу про порушення митних правил, пом`якшує відповідальність, тому вважав наявними підстави для зміни постанови в частині накладення на нього стягнення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Частиною четвертою статті 2 КУпАП установлено, що питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним Кодексом України.

Згідно зі статтею 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом статей 245, 252, 280 КУпАП та статей 486, 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (частина перша статті 458 МК України).

Згідно з частиною першою статті 380 МК України тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами в з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частиною шостою статті 481 МК України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) перевищив встановлений статтею 380 МК України строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу автомобіля марки «SААВ 95», країна реєстрації НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 , більше, ніж на тридцять діб, відповідальність за порушення цієї норми передбачена частиною шостою статті 481 МК України, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Винуватість ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 481 МК України встановлена судом першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів, зокрема:

- протоколом про порушення митних правил № 0444/40100/22 від 21 вересня 2022 року, згідно з яким ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) 02 травня 2017 року через пункт пропуску Чернігівської митниці ДФС ввіз на митну територію України транспортний засіб автомобіль марки «SААВ 95», країна реєстрації НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 , в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування, який станом на 21 вересня 2022 року за межі митної території України не вивезений;

- витягами з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України та АСМО «Інспектор»;

- доповідною запискою старшого державного інспектора ВМО «Автомобільний» митного поста «Дністер» Вінницької митниці Малішевської Ю.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на 02 травня 2017 року, тобто на час ввезення на митну територію України легкового автомобіля діяла редакція статті 481 МК України, якою такі дії утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 481 МК України, а дії частини шостої цієї статті, як окремий склад правопорушення, митним законом не були передбачені взагалі, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Статтею 380 МК України визначено строк тимчасового ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування, який становить один рік, а відповідальність за порушення вказаної норми встановлена статтею 481 МК України, санкція якої залежить від кваліфікації дій особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а саме строку на який перевищено тимчасове ввезення транспортного засобу. Тобто, викладення статті 481 МК України в новій редакції жодним чином не впливає на порядок тимчасового ввезення транспортного засобу та обов`язку особи щодо його вивезення у встановлений законом строк, а встановлює лише відповідальність за порушення такого порядку в залежності від строку не вивезення транспортного засобу.

Як встановлено, 02 травня 2017 року через пункт пропуску Чернігівської митниці ДФС ОСОБА_1 (ОMKAR SINGH) ввіз на митну територію України транспортний засіб автомобіль марки «SААВ 95», країна реєстрації НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 , в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», з метою особистого користування.

Отже, з урахуванням частини першої статті 380 МК України, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), нерезидент, повинен був вивезти вищевказаний автомобіль за межі митної території України в строк до одного року, тобто до 02 травня 2018 року. Станом на 21 вересня 2022 року (день складення протоколу про порушення митних правил) транспортний засіб марки «SААВ 95», країна реєстрації НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 , за межі митної території України не вивезено і він продовжує перебувати на митній території України з порушенням строку тимчасового ввезення.

Таким чином з 02 травня 2018 року почалось порушення виконання обов`язку ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) вивезення автомобіля за межі митної території України, що тим самим утворює триваюче правопорушення, яке є проступком, пов`язаним з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон упродовж певного часу. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винуватою особою або виявлення компетентним органом.

Законом України № 2612-VIII від 08 листопада 2018 року до статті 481 МК України було внесено зміни, відповідно до яких стаття 481 МК України містить 6 частин. Редакція частини шостої статті 481 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року відповідно до Закону України № 2725-VIII від 16 травня 2019 року.

Частина шоста статті 481 МК України в редакції від 16 травня 2019 року передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність у залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до часу складення протоколу 21 вересня 2022 року, своє зобов`язання не виконав, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) вчинив саме триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, що в свою чергу свідчить про те, що дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за частиною шостою статті 481 МК України кваліфіковано правильно.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративного стягнення, суд першої інстанції дотримався вимог статті 33 КУпАП та призначив адміністративне стягнення з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини шостої статті 481 МК України, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) залишити без задоволення, а постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк