П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2023 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О. О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспортні дані та РНОКПП відсутні в матеріалах справи, працюючого менеджером в АТ «Креді Агріколь Банк», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 070687 від 19 листопада 2022 року: 30.10.2022 близько 10 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 за місцем проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 умисні дії психологічного та фізичного характеру, а саме штовхав її та ображав її нецензурною лайкою.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Щодо обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не підтвердив таких фактів та зазначив, що не може згадати про події 30 жовтня 2022 року, при цьому вказав, що домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини він не вчиняв. ОСОБА_1 також пояснив, що 19 листопада 2022 року до нього зателефонував поліцейський Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 та запропонував зустрітись, на що ОСОБА_1 погодився та вони зустрілись. Під час розмови ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за фактом вчинення домашнього насильства, на що ОСОБА_1 заперечив такі обставини та попросив здійснювати оформлення протоколу про адміністративне правопорушення у присутності захисника. Після цього поліцейський ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_2 , а коли закінчив з нею розмову, взяв посвідчення водія у ОСОБА_1 і переписав його дані.

Згодом до ОСОБА_1 знову зателефонував поліцейський Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Тимошенко В.М. та зазначив, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також через канцелярію Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 подав свої письмові пояснення в яких вказав на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, а вказані в поясненнях ОСОБА_2 пояснення не мали місця та є надуманими, причиною чого є незавершений поділ майна подружжя.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Вілінський В.В. в судовому засіданні також просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Адвокат Вілінський В.В. звернув увагу суду на відсутність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення та на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 , за участі свого представника адвоката Капустіна В.В., в судовому засіданні пояснила, що 30.10.2022 року займалась впорядкуванням городу та дістала з підсобного приміщення мотоблок аби посадити часник, після чого до неї підійшов ОСОБА_1 та почав сварку вживаючи нецензурну лайку, вказуючи, що ОСОБА_2 немає права користуватись даним мотоблоком, після чого штовхнув ОСОБА_2 від чого вона впала. У зв`язку із даними обставинами ОСОБА_2 звернулась до поліції з метою притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Також ОСОБА_2 пояснила, що дійсно не підписала свої власноручно написані письмові пояснення від 19.11.2022 у зв`язку із тим, що мала намір надіслати дані пояснення своєму адвокату, проте поліцейський заборонив їй сфотографувати її пояснення та порадитись з адвокатом, у зв`язку з чим ОСОБА_2 залишила вказані письмові пояснення без підпису. В судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що претензій до ОСОБА_1 не має та не наполягала на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, ОСОБА_2 та її представника, дослідивши письмові пояснення ОСОБА_1 від 11.01.2023, а також докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 070687 від 19 листопада 2022 року та його копію, заяву ОСОБА_2 від 01.11.2022, письмові пояснення ОСОБА_2 від 19.11.2022, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, копію листа від 07.11.2022, копію довідки про результати проведеної перевірки, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Домашнє насильство означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні (ст.3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами).

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства, а саме умисних дій психологічного та фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , які проявились у тому, що 30.10.2022 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 штовхав та ображав ОСОБА_2 нецензурною лайкою.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до матеріалів справи було додано копію листа №32442/109/1100 від 07.11.2022 та довідки про результати проведеної перевірки щодо інформації по зверненню гр. ОСОБА_2 .

Суддя вказує, що зазначені документи не можуть бути прийняті у якості належного та допустимого доказу з огляду на наступне.

Так, 1 вересня 2021 року набрав чинності національний стандарт ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів».

Відповідно до п. 1.1 ДСТУ 4163:2020 цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи незалежно від носія інформації (далі документи), зокрема на: організаційні (положення, статути, посадові інструкції, штатні розписи тощо); розпорядчі (постанови, рішення, накази, розпорядження); інформаційно-аналітичні (акти, довідки, доповідні записки, пояснювальні записки, службові листи тощо) документи, створювані в результаті діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, підприємств, організацій та інших юридичних осіб (далі юридична особа) незалежно від їхнього функціонально- цільового призначення, рівня і масштабу діяльності та форми власності.

З п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 слідує, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

Однак, в порушення вказаних вимог органом поліції до матеріалів справи долучені копії згаданих документів, які жодним чином не завірені. Крім цього довідка про результати проведеної перевірки щодо інформації по зверненню гр. ОСОБА_2 не містить підпису заступника начальника ВП Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області.

Наявні в справі письмові пояснення ОСОБА_2 також не містять підпису останньої та в судовому засіданні ОСОБА_2 вказала, що дійсно залишила зазначені пояснення без свого підпису, оскільки її було позбавлено можливості скористатись правовою допомогою при наданні даних пояснень.

Тому, з огляду на вищезазначені обставини, при вирішенні даної справи суддя не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_2

ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні вказували на невідповідність ст.256 КУпАП протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема було зазначено, що протокол складався за відсутності ОСОБА_1 та його було позбавлено можливості надавати свої пояснення та заперечення стосовно обставин та самого протоколу про адміністративне правопорушення, йому не було роз`яснено його прав, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім цього ОСОБА_1 не було вручено копію примірника протоколу про адміністративне правопорушення, натомість було недостовірно зазначено, нібито ОСОБА_1 відмовився від отримання такої.

За приписами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 254 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З метою перевірки вказаних пояснень сторони захисту та дотримання вимог ст. 256 КУпАП під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, в судове засідання викликався поліцейський Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Тимощук В.М., яким було складено даний протокол, проте в судове засідання останній не з`явився, що позбавило суд можливості підтвердити чи спростувати доводи сторони захисту.

Обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення ґрунтується на виключно заяві ОСОБА_2 від 01.11.2022 та наданих нею в судовому засіданні поясненнях. При цьому будь-яких інших доказів, відомостей про свідків, тощо, які б також прямо чи опосередковано підтверджували пояснення ОСОБА_2 та зокрема й факти зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

При цьому, суд зауважує, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Натомість ОСОБА_1 повністю заперечив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи зазначене, суддя зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Суддя також звертає увагу, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що достатніх, належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суддя дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст. 221,ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ