ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/891/22Головуючий у 1-й інстанції Харлан М.В.
Провадження № 33/817/31/23 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Чапаєвої Г.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 30.10.2022 р., о 18 год. 04 керував транспортним засобом ЗАЗ 110377-40 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Шумськ по вул. І. Франка в стані алкогольного сп`яніння. Пройти тест для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 категорично відмовився. Проте забажав проїхати в медичний заклад для визначення стану алкогльного сп`яніння, який пройшов за допомогою ALCOTEST ALKOFOR 307 № Q. Проба позитивна 1,56 проміле. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2,9 А правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена із порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 181266 від 30.10.2022 р. та додані до нього документи не є належними та допустимими доказами вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що йому не було надано копію протоколу і не вирішено його клопотання про залучення захисника при ознайомленні з протоколом після внесення у нього виправлення.

Вважає, що внесення виправлень у протокол суперечить положенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Звертає увагу про порушення вимог п.18 додатку № 3 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, а саме те, що обстеження або вимірювання вмісту етилового спирту та визначення факту наявності його у видихуваному повітрі проводиться двічі з інтервалом у 20 хвилин, що не було зроблено при проведенні його огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Стверджує, що у цій справі суд вийшов за межі судової функції і фактично став на сторону обвинувачення, всупереч засадам змагальності, ініціативно витребувавши та дослідив документ під назвою акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд ОСОБА_1 .

Зазначає про відсутність направлення на огляд ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, яке у його присутності не складалося.

Вказує, що оформлення протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалось неуповноваженою особою, тобто не тією особою, яка здійснювала направлення водія на визначення стану сп`яніння, у зв`язку з чим апелянт вважає, що зібрані по справі докази є недопустимі для підтвердження наявності в його діях складу правопорушення.

Не погоджується із висновком місцевого суду про відсутність необхідності вказівки у матеріалах справи технічного засобу, яким здійснено відеозапис.

На думку апелянта, не підтверджені достовірними доказами висновки судді про підставність зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Також звертає увагу, що йому не були роз`яснені його права працівниками поліції.

Просить скасувати постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2022 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів просить скасувати постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Твердження апелянта стосовно того, що суд безпідставно взяв на себе функцію обвинувачення у даній справі є безпідставним і базується виключно на його суб`єктивній оцінці приписів чинного законодавства, яка спростовується судовим рішенням, постановленим судом з дотримання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, який є нормативним актом, що регулює суспільні відносини по притягненню до адміністративної відповідальності.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначений положеннями глави 22 КУпАП.

Приписи правових норм, якими регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення не містять безпосередньої заборони для суду вчиняти дії, необхідні для виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, яким є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування усіх обставин справи.

Тому витребування судом документів, які були складені уповноваженими на те працівниками в межах даного провадження і не були долучені до матеріалів справи при направленні її до суду, не слід вважати збиранням доказів у розумінні ч.2 ст.251 КУпАП, що покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Натомість, вчинення таких дій судом, які апелянтом оспорюються, спрямовані на перевірку доводів, викладених в апеляційній скарзі та доказів, наявних у матеріалах справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 181266, ОСОБА_1 , 30.10.2022 р., о 18 год.04 хв., в порушення вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом ЗАЗ 110377-40 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Шумськ по вул. І. Франка в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі за допомогою приладу ALCOTEST ALKOFOR 307 № Q. Проба позитивна 1,56 проміле.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Обставини, за яких було внесено виправлення у протокол, були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується. Зокрема, це стосується технічної помилки щодо назви вулиці, на якій було вчинено та виявлено правопорушення працівником поліції. Виправлення такої помилки, шляхом внесення виправлення у протокол про адміністративне правопорушення, за участі особи щодо якої такий протокол складено, на переконання суду, не може вважатися процесуальним порушенням, яке б давало підстави визнати вказаний процесуальний документ і долучені до нього матеріали неналежними доказами.

Відсутність захисника при ознайомленні ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення не свідчить про порушення права останнього на захист, оскільки під час цього не вирішується питання про його адміністративну відповідальність, а є лише фіксацією факту правопорушення, висновок щодо якого вправі зробити суд.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Проте, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 відмовився підписати протокол.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з автомобільного реєстратора (NO0648-004924_s.MP4) та нагрудних камер працівників патрульної поліції (VID52F-00-006.MOV; VID21F-00-007.MOV), якими зафіксовано, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з порушенням водієм правил дорожнього руху України, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Тому, доводи апелянта про відсутність достовірних доказів про наявність підстав для зупинки його транспортного засобу і наведені з цього приводу міркування, викладені в апеляційній скарзі, є непереконливі.

Також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції підтверджується, що працівник поліції, повідомивши ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу та перевіривши після цього документи, назвав наявні у нього ознаки сп`яніння і запропонував пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, на що останній спочатку поголився, однак потім виявив бажання пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я.

Матеріалами відеофіксації, які були предметом дослідження суду, засвідчено, що за результатом проведеного огляду у КНП Шумська міська лікарня встановлено стан сп`яніння ОСОБА_1 ..

Вказані обставини підтверджені також висновком щодо результатів медичного огляду та актом медичного огляду, якими зафіксовано наявні у Кравчука ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, нечіткість рухів, порушення артикуляції) та результат проведеного тесту за допомогою приладу ALCOTEST ALKOFOR 307 № Q, який становить 1, 56 проміле.

Окрім того, в акті зазначено відомості зі слів обстежуваного щодо вживання ним алкоголю, а саме - ОСОБА_1 повідомив, що вживав багато.

Наведене також підтверджується матеріалами відеозапису, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 , спілкуючись з лікарем, який проводив огляд, на запитання останнього підтверджує, що він перебуває в стані сп`яніння.

Твердження апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, у зв`язку з тим, що відеозапис не є безперервним вважаю непереконлививми, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису. При цьому, апелянт не заперечує самого факту відеофіксації правопорушення, які дають можливість з достатньою повнотою ідентифікувати як особу, яка вчинила правопорушення, так і обставини, за яких правопорушення було вчинено.

Відсутність в матеріалах справи, направлених до суду, акту огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд, на що звертає увагу апелянт, не спростовує самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніня. Попри це, такі документи знаходились у закладі охорони здоров`я, в якому проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і були витребувані місцевим судом з метою перевірки доводів сторони захисту, викладених у запереченні на протокол про адміністративне правопорушення.

Оформлення направлення на медичний огляд та протоколу про адміністративне правопорушення різними працівниками поліції не суперечить вимогам нормативно правових актів, якими регламентується порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції і тому не свідчить про недопустимість чи неналежність цих доказів, як про це вказується в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд звертає увагу, що висновок лікаря про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 базується на його оцінці проведеного обстеження особи, яке включає в себе не лише тестування за допомогою технічних засобі, а й на підставі проведених досліджень, яким є поведінки обстежуваної особи, її мовна здатність, вегето-судинні реакції, рухова сфера, точність рухів, повідомлені такою особою відомості щодо вживання алкоголю, що відображено в акті медичного огляду.

Виходячи з цього, огляд та проведені обстеження в медичному закладі давали підстави лікарю зробити остаточний висновок про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Тому, визначення вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі обстежуваного ОСОБА_1 , яке проведено один раз о 18 год. 35 хв. 30 жовтня 2022 року, та не проведення такого обстеження через 20 хвилин, як це передбачено додатком до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на думку суду, не вплинуло на висновок медичного закладу щодо наявності стану сп`яніння у ОСОБА_1 .

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Шумського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя