Номер провадження: 33/813/406/23
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Орловської Н.В., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, 15 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Одночасно в апеляційній скарзі скаржником порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку ОСОБА_1 зазначає, що копію оскаржуваної постанови він не отримував, а про прийняте рішення йому стало відомо з ЄДРСР 12.02.2023 року, після виписки з лікарні. З огляду на викладене вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, у зв`язку з чим просить його поновити.

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на викладене слід вважати, що початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з моментом прийняття такої постанови.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції 13 грудня 2022 року, тому останній день строку на її апеляційне оскарження припадає на 23 грудня 2022 року.

Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 15 лютого 2023 року, тобто майже через два місяці після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд звертає увагу, що визначальною обставиною при вирішенні питання щодо наявності підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення є поважність причин такого пропуску.

Поважними причинами слід вважати ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на скаржника.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження заявник пов`язує з тим, що копія оскаржуваної постанови від 13 грудня 2022 року ним не отримана.

Проте, суд критично оцінює вказаний довід заявника, оскільки зі змісту наявної в матеріалах справи розписки вбачається, ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи, який відбудеться 13 грудня 2022 року о 09.00 год., що підтверджується його особистим підписом. (а.с.12)

Аналіз наведених обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про розгляд судом справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а також повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Апеляційний суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьова проти України зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

З урахуванням наведеного, оскільки скаржнику було відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також про дату та час розгляду справи Київським районним судом м.Одеса 13 грудня 2022 року, тому він повинен був передбачати наслідки розгляду справи у вигляді притягнення його до адміністративної відповідальності та своєчасно цікавитись результатом розгляду справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами справи 20.12.2022 року (а.с.20), що спростовує доводи заявника про те, що про існування оскаржуваного рішення йому стало відомо лише 12.02.2023 року.

Також суд відхиляє доводи заявника щодо перебування його на лікуванні у період з 28.12.2022 по 12.02.2023р. (а.с.26), оскільки вказані обставини виникли після закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який закінчився 23.12.2022р.

Оскільки з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся лише 15 лютого 2023 року, тобто більше ніж через два місяці з дня винесення оскаржуваної постанови, а у поданому клопотанні заявником не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала йому реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього строк, тому апеляційний суд дійшов висновку, що вказані в обґрунтування клопотання доводи не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана з пропуском передбаченого ст.294КУпАП строку, а наведені у клопотанні про його поновлення причини визнано судом неповажними, тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду із апеляційною скаргою в порядку, визначеному КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2022 року повернути ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Орловська