Єдиний унікальний номер 341/37/23
Номер провадження 3/341/63/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м.Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Куценко М.О., розглянувши адміністративний матеріал відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, місце проживання: АДРЕСА_1 .

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

права, передбачені ст. 268 КУпАП особі у судовому засіданні роз`яснені

ВСТАНОВИВ:

До Галицького районного суду Івано-Франківської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД N 118130 від 09.01.2023 року зазначено, що 09.01.2023 року о 17.42 хв. в м. Бурштин по вул.. Стефаника водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Suzuki Grand Vitara д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу Drager 6810. Результат позитивний 0,91% тест №596. Огляд проводився із застосуванням відеофіксації камери №1, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився надавши письмові пояснення, про неможливість явки в судове засідання, через необхідність здійснення догляду за сином інвалідом. По суті пояснив, що свій автомобіль залишив ще зранку на узбіччі дороги, та гуляв по місту. Ввечері, близько 17-18 годин, він повертався пішки, підійшов до автомобіля, набрав на телефон свого знайомого ОСОБА_2 , та попросив, щоб останній прийшов і забрав його та його авто додому, оскільки він випив та не хоче їхати сам. Чекаючи ОСОБА_3 сів у авто, щоб не мерзнути на вулиці та чекав його. Коли сидів в авто до нього підійшли працівники поліції, які почали вимагати документи та пізніше склали протокол за керування авто в стані сп`яніння. Зазначає, що не був зупинений працівниками поліції, оскільки його авто стояло на узбіччі та не рухалось. В подальшому ОСОБА_3 прийшов та забрав авто.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Денис Т. Д. просив провадження у справі закрити, зазначаючи, що його підзахисний не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та відповідно не був зупиненим працівниками поліції. Зазначає, що на відео файлах, що знаходяться на диску долученому до матеріалів справи не зафіксовано зупинки автомобіля його підзахисного, чи факту керування ним транспортним засобом, а автомобіль що є на відео (відео файли із зупинкою авто) не є автомобілем ОСОБА_1 зазначеним в протоколі.

Свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснив, що 09.01.2023 року після 17 год. йому на телефон зателефонував його товариш ОСОБА_1 , з яким вони неподалік проживають, та попросив підійти на вул.. Стефаника у м. Бурштин, щоб забрати його та його авто додому, оскільки він вживав алкоголь та не хотів сідати за кермо. Він погодився, має права на керування транспортними засобами, тому пішов до місця вказаного ОСОБА_1 . Коли підійшов туди то побачив, що Сторожук стоїть біля працівників поліції та вони щось розмовляють. Він не підходив до них, а стояв осторонь. Пізніше відігнав авто ОСОБА_1 до нього додому. Останній йому розповів, що відносно нього складено протокол, не дивлячись що він не керував авто.

Відповідно до ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши наявні у справі матеріали, враховуючи надані в судовому засіданні пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності та свідка, встановлено наступне.

Пленум Верховного суду України в п. 24 своєї постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертає увагу суду на те, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків. Щодо правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, в п. 27 постанови наведені роз`яснення, що правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли транспортний засіб під керуванням особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння почав рухатися.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затвердженим Постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, встановлений безперечний обов`язок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до матеріалів справи на ОСОБА_1 було складено протокол за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з цим ОСОБА_1 заперечує, що керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Також, в якості доказу до матеріалів справи працівниками поліції долучені диски з відеозаписом.

Так, у долученому диску наявні відео файли. З переглянутих відео файлів вбачається, що працівниками поліції було зупинено два автомобілі. Проте один з них (який можливо розгледіти) не є автомобілем зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, інший неможливо ідентифікувати, що це був саме автомобіль Suzuki Grand Vitara д.н.з. НОМЕР_1 .

Жодного належного доказу того, що саме ОСОБА_1 керував в зазначений час автомобілем Suzuki Grand Vitara д.н.з. НОМЕР_1 суду не надано. Доданий до матеріалів справи відеозапис події в тому числі із бодікамери також не підтверджує зазначені обставини, та не спростовує пояснення ОСОБА_1 .

Інших доказів, які б спростовували показання особи відносно якої складено протокол, матеріали справи не містять.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 283КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі "Лучанінова проти України", від 15.05.2018 року у справі "Надточій проти України", який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі N 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Салабіаку проти Франції" від 07.10.88 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність особи саме за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, але будь-яких беззаперечних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував автомобілем, матеріали справи не містять.

Отже, сумніви, які виникли при встановленні обставин справи при її розгляді, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності (поза розумним сумнівом) події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (зазначеного в протоколі).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяМихайло КУЦЕНКО