КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3992/2023 Постанова винесена суддею Матвєєвою Ю.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Каплі А.С., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Букрин Миронівського району Київської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого водієм в КП КМР "Телекомпанія "Київ", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Згідно з постановою суду, 15 січня 2023 року о 18 год. 19 хв. по вул. Соляна, 17 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер, результат тесту 0,78 ‰, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, помилковими, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що порядок проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння та виявлення такого стану регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735.

Зі змісту вказаних нормативних засобів вбачається, що підставою для притягнення водія транспортного засобу до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є: підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згоди водія транспортного засобу з результатом такого огляду, проведеного поліцейським.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 6 вищевказаного Порядку, в разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, згода або незгода водія з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути з`ясована поліцейським та зафіксована іншими належними та допустимими доказами.

Разом з тим, відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису, питання щодо його відношення до результатів огляду працівниками поліції з`ясовано не було. Крім того, працівниками поліції не було роз`яснено йому, що в разі незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, такий огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. Взагалі даний порядок та право поліцейським не роз`яснювалися на місці. При цьому звертає увагу на відеозапис з нагрудної камери поліцейського, де о 18 год. 40 хв. поліцейський інформує, що він може відмовитися від огляду на місці, але протокол буде складено за відмову. Також зазначає, що згода з протоколом не свідчить про згоду з результатами огляду на стан сп`яніння та не підтверджує фактичні обставини, викладені у протоколі.

Крім того, згідно п. 9 наказу МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (пункт 12 Інструкції). Однак даний порядок йому ніхто не пояснив і направлення не видавав.

Отже, як зазначає апелянт, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, яким передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, адже процедура проведення такого огляду, яка чітко регламентована ст. 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, була порушена.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та захисника Каплі А.С. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою та самим ОСОБА_1 , в якому він власноруч надав пояснення по суті викладеного у протоколі порушення, що згоден, і будь-яких зауважень і заперечень не має; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого - за результатами огляду на стан сп`яніння у ОСОБА_1 було виявлено 0,78 ‰ алкоголю; роздруківці результатів огляду на приладі «Драгер», згідно якого - результат тесту, на момент огляду - 15.01.2023 на стан сп`яніння ОСОБА_1 , становив 0,78 ‰ алкоголю; відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, яким зафіксовано безпосереднє проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який мав показник результату 0,78 ‰ алкоголю.

Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.

Що стосується доводів ОСОБА_1 з приводу того, що огляд на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, оскільки працівники поліції не роз`яснили йому, що у разі незгоди з результатом «Драгера» він може пройти огляд у закладі охорони здоров`я, то слід зазначити наступне.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Отже, у відповідності до вимог закону, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладі охорони здоров`я у разі незгоди водія на проведення такого огляду з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

В інших випадках обов`язковий огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я законом не передбачено.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», який показав результат такого огляду - 0,78 ‰ алкоголю. ОСОБА_1 не висловлював будь-яких заперечень щодо результату тесту, про проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не заявляв, а лише спитав в працівників поліції про те, чи можна якось вирішити питання, щоб не позбавляли прав. Також на запитання ОСОБА_1 з приводу того, що йому писати у протоколі про адміністративне правопорушення, працівник поліції йому роз`яснив, що слід вказати чи згоден він, чи не згоден. ОСОБА_1 же зазначив, що згоден.

Отже, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював незгоди саме з результатами проведеного огляду на приладі «Драгер», а не з протоколом про адміністративне правопорушення, як наголошує на тому апелянт. Крім того, з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 ними було зупинено за допомогою звукового сигналу та проблискових маячків, а на запитання інспектора патрульної поліції з приводу того, чого ОСОБА_1 від них тікає, останній відповів, що злякався, оскільки у нього є перегар.

Відсутність у матеріалах справи відповідного направлення на проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу ніяким чином не ставить під сумнів правомірність дій працівників поліції, як це намагається довести апелянт, оскільки вказана форма заповнюється у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, тобто є підставою для проведення огляду саме лікарем, а в даному випадку ОСОБА_1 , як свідчить відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, заперечень проти результатів його огляду з використанням спеціального технічного засобу "Драгер" не висловлював, і тому підстав для складання та долучення такого направлення, що залишається у лікаря, за цих обставин, до матеріалів справи не має.

Таким чином, з наведених обставин вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відбулися у відповідності до вимог чинного законодавства.

Будь яких порушень з боку працівників поліції при вчиненні вказаних дій матеріали справи не містять.

При цьому, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАПнеправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

Отже, сукупність зібраних і направлених до суду першої інстанції доказів поза розумним сумнівом свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому висновок судді про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.