ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
25 січня 2023 рокуСправа №: 695/3329/22
Номер провадження 3/695/84/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №309002 від 18.11.2022 р., ОСОБА_1 18.11.2022р. о 23 год. 40 хв. в м. Золотоноша по вул.. Шевченка 167/1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer 1.5», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився в установленому порядку за допомогою алкотестера «Драгер», результат позитивний 1.65%.

Під час розгляду матеріалів справи захисник ОСОБА_1 , адвокат Брус С.М. просив провадження по справі закрити за відсутністю складу правопорушень, оскільки ОСОБА_1 вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення автомобілем не керував, а обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам події, що відбулися 18.11.2022р..

Згідно письмових заперечень на протокол у справі про адміністративне правопорушення, наданих захисником ОСОБА_1 , адвокатом Брусом С.М., 18.11.2022р. близько дванадцятої години ночі ОСОБА_1 разом із своїм товаришем ОСОБА_2 , який був за кермом автомобіля Mitsubishi Lancer 1.5, н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , поверталися додому після відпочинку в бані. ОСОБА_2 не впорався із керуванням автомобіля через погані погодні умови та здійснив наїзд на бордюр бампером автомобіля ОСОБА_1 , через що вони посварилися та ОСОБА_2 пішов додому. ОСОБА_1 залишився біля автомобіля та саме в цей час до нього підійшли представники територіальної оборони та поліції, почали звинувачувати його в порушенні громадського порядку. Вказує, що працівники поліції не пояснили ОСОБА_1 , що відносно нього складається протокол про адміністративне правопорушення саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому він не знав повних наслідків у випадку складення саме такого протоколу. Наполягає, що ОСОБА_1 вказаним автомобілем не керував, жодних належних доказів саме факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а тому він не є суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 , адвоката Бруса С.М., суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими Доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують дяння особи як правопорушення.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із аналізу наведеної вище статті вбачається, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає для особи, яка керували транспортними засобами, тобто, згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортуй також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що прямо вказував Пленум Верховного Суду України в п.27 Постанови від 23.12.2005 № 14.

У своєму рішенні по справі №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи додано: тест освідування ОСОБА_1 приладом Alcotest 6810, який склав 1.65%; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 18.11.2022р.; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапорт слідчого СВ Золортоніського РВП ГУНП в Черкаській області Веремієнка В.В. від 18.11.2022р.; DWD-RW диск із відеозаписами із нагрудної камери працівника поліції.

Дослідивши вказані докази, які додані до матеріалів справи та заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у їх сукупності суддя приходить до висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних, достатніх та достовірних доказів, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 саме складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП виходячи із наступного.

Як вбачається із пояснень захисника ОСОБА_1 , адвоката Бруса С.М., ОСОБА_1 автомобілем не керував, останній був припаркований біля дороги, наїхав на бордюр та мав механічні пошкодження.

Із письмових пояснень свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що останні були присутніми під час проведення працівником поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння із застосуванням алкотестеру «Драгер» , результат якого склав 1.65%, що підтвердили особистим підписом. Вказані письмові пояснення зазначені на заздалегідь заготовленому бланку та заповнені одним почерком.

Про те, у матеріалах справи відсутні відомості про свідків, котрим відомі обставини, щодо керування ОСОБА_1 автомобілем «Mitsubishi Lancer 1.5», н.з. НОМЕР_1 за подій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказані письмові пояснення лише підтверджують, що ОСОБА_1 пройшов в їх присутності огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не підтверджують обставин керування останнім транспортним засобом.

Переглядом DWD-RW диску, який додано до матеріалів справи судом встановлено, що на вказаному диску знаходяться два відео-файли, що зняті за допомогою нагрудної камери працівника поліції. Відеозапис починається з моменту коли працівники поліції підходять до автомобіля Mitsubishi Lancer, а ОСОБА_1 знаходиться на задньому сидінні вказаного автомобіля. На вказаному відео відображено як ОСОБА_1 визнає факт вживання алкоголю, проходить огляд на стан сп`яніння та не заперечує проти результату огляду. На решті частини відео відображено як працівник поліції складає матеріали справи про адміністративне правопорушення. Наступні відео файли фіксують як свідки розписуються у документах в подальшому особа, яка притягується до адміністративної відповідальності спілкується із працівником поліції. При цьому суд зауважує, що в ході вказаної розмови працівник поліції чітко вказує про наявність на автомобілі Mitsubishi Lancer механічних пошкоджень бампера, які потрібно зафіксувати. Вказана обставина співпадає із версією сторони захисту про те, що вказаний вище автомобіль зазнав механічних пошкоджень та знаходився біля бордюра.

Отже, із вказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факту вживання алкогольних напоїв та проходить огляд на стан сп`яніння. Однак із вказаних відеозаписів не можливо однозначно дійти висновку, що ОСОБА_1 керував та визнав факт керування транспортним засобом. Вказана обставина на доданому до матеріалів справи відео не зафіксована.

Отже, жодних доказів факту керування вказаним автомобілем особою, яка притягується до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

За вказаних вище обставин та на підставі доданих до матеріалів доказів, слідує, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки за обставин складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не доведено, що він був водієм транспортного засобу, що виключає наявність в його діях складу вказаного правопорушення.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу і на допустимості окремих доказів, які додані до матеріалів справи.

Так, із матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 18.11.2022р.; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складено старшим інспектором СРПП, капітаном поліції Литвиненком О.І..

Разом із тим, тест освідування ОСОБА_1 приладом Alcotest 6810, показник якого який склав 1.65% складений ОСОБА_5 без зазначенні посади вказаної особи.

Частиною 2 та 3 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції врегульований ст.. 266 КУпАП, а також «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Відповідно п. 7 розділу II вказаної вище Інструкції встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

При цьому, згідно п. 2 Розділу ІІ вказаної Інструкції, огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Разом із тим доказ підтвердження перебування ОСОБА_1 засвідчений невідомою особою, без зазначення відповідної посади та звання, що викликає обґрунтовані сумніви належного дотримання чинного законодавства при проведенні огляду особи на стан сп`яніння.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015року №5-рп/2015у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, однак достатніх доказів для встановлення вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, провадження у даній справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП належить закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 130, 245, 247, 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.В. Середа