Справа № 747/305/22
Провадження№ 3/747/4/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2022 року в 22 год 44 хв в смт Талалаївка на вул Освіти водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS реєстрац. номер НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та звукового сигналу, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на поліцейському службовому автомобілі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п 2.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст 122-2 КУпАП. Крім того, після зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції було встановлено, що він керував транспортним засобом DAEWOO LANOS реєстрац. номер НОМЕР_1 з явними ознакам и алкогольного сп`яніння, що проявлялось хиткою ходою та не чіткою мовою, запахом алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на місці зупинки на приладі «Драгер» в присутності свідків водій ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст 130 КУпАП.

Про вчинення ОСОБА_1 даних адміністративних правопорушень працівниками Прилуцького РВП було складено два протоколи про адміністративні правопорушення за статтями 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи, що дані правопорушення скоєні однією особою за один проміжок часу, то у даному випадку необхідно застосувати положення ст. 36 КУпАП, а саме те, що відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до положень ст. 122-2 КУпАП складом адміністративного правопорушення є невиконання водіями вимог про зупинку транспортного засобу, і санкція даної статті передбачає штраф в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортним засобом на строк від трьох до шести місяців. Відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП складом адміністративного правопорушення є керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і санкція даної статті передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дані справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 потрібно об`єднати в одне провадження для спільного розгляду і вирішення, оскільки правопорушення вчинені одним і тим же порушником та розглядаються одним і тим же суддею, і вирішувати справу про накладення стягнення в межах санкції ч.1 ст 130 КУпАП, оскільки зазначене порушення є більш серйозне з числа вчинених.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинених діяннях не визнав і суду показав, що він автомобілем не керував і від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, а вимагав у працівників поліції показати сертифікат на прилад «Драгер», на якому необхідно було проходити огляд на стан сп`яніння.

З диску з відеозаписом, який долучений працівниками поліції до матеріалів протоколу, вбачається, що поліцейський автомобіль рухається за автомобілем світлого кольору по вулиці з включеними проблисковими маячками, автомобіль попереду їхав, не зупиняючись, потім зупинився і з водійського місця вийшов чоловік, як виявилось водій ОСОБА_1 , який пішов справляти природні потреби. При спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 вів себе зухвало, заперечував, що керував автомобілем і вимагав свідків його керування. Також ОСОБА_1 відмовлявся пред`являти працівникам поліції водійське посвідчення. На відеофайлі в 23:25 зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер», який йому пропонували працівників поліції, жодних слів про сертифікат на прилад від ОСОБА_1 на відеозаписі не зафіксовано.

Суд приходить до висновку, що зазначений відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів. Зазначений відеозапис стосується ОСОБА_1 та переданий до суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього. Вказаний відеозапис містить відомості, що підтверджують вчинене адміністративне правопорушення, а тому береться судом до уваги при винесенні постанови.

За встановлених фактичних обставин справи суд критично відноситься як до показів самого ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, так як на відеозаписі в 22:46 чітко зафіксовано, що після зупинки автомобіля із-за водійського сидіння виходив саме ОСОБА_1 ; так і до показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є знайомими ОСОБА_1 і заперечували ту обставину, що він перебував у стані алкогольного спяніння та відмовився пройти огляд по тій причині, що працівники поліції не пред`явили сертифікат на прилад «Драгер». Суд розцінює дані покази як стратегію захисту та спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки на відеозаписі чітко зафіксована відмова від проходження огляду. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що при спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 вів себе зухвало з вживанням ненормативної лексики.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.5 ПДР України і в його діях вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою до адміністративної відповідальності притягуються особи за як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись відмові особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини. Вина ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху повністю доведена та підтверджується дослідженими матеріалами справи. Факт вчинення ним даного адміністративного правопорушення, крім дослідженого в судовому засіданні відеозапису, також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 30.11.2022 року серії ДПР 18 № 473815 та додатками до нього. Суд вважає за необхідне зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. Крім того, аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення. Доводи ОСОБА_1 про те, що того дня він не керував транспортним засобом, спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписами, які є достатнім для встановлення фактичних обставин події та прийняття законного, аргументованого рішення у цій справі, з яких встановлено, що з самого початку відео фіксації обставин працівниками поліції ніхто інший з осіб не заявляв, що саме він керував автомобілем. Крім цього, з відеозапису камери вбачається, що коли працівник поліції підходив до автомобіля, то із водійського місця виходив саме ОСОБА_1 , при цьому суд враховує, що запис відеореєстратора розпочав фіксацію саме з моменту руху поліцейського автомобіля за автомобілем, яким керував ОСОБА_1 , що виключає керування автомобілем DAEWOO LANOS реєстрац. номер НОМЕР_1 іншою особою, окрім ОСОБА_1 . Невизнання ним своєї вини суд визнає як спосіб захисту і уникнення від накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України і скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи та були повно та всебічно досліджені під час судового засідання. Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в розмірі та строками, установлених санкцією частини першої статті 130 КУпАП. Крім того, відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 0, 2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 536 грн 80 коп.

Керуючись ст. 268, 283, 284, 308, 130 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП - справа № 747/306/22 (провадження № 3/747/5/23), та за ч.1 ст. 130 КУпАП - справа № 747/305/22 (провадження № 3/747/4/23) об`єднати в одне провадження і присвоїти об`єднаній справі номер 747/305/22 (провадження № 3/747/4/23).

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 536 грн 80 коп судового збору.

Роз`яснити положення ст. 307, 308 КУпАП, відповідно до яких штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу ДВС за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові. На постанову може бути подана апеляція в Чернігівський апеляційний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Л.В.Тіщенко