П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2023 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., за участі представника Закарпатської митниці Селеш О.Я., розглянувши заяву представника особи, яку притягнуто до відповідальності, щодо розстрочки та відстрочки виконання постанови суду про сплату штрафу

В С Т А Н О В И В :

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява представника особи, яку притягнуто до відповідальності, щодо розстрочки та відстрочки виконання постанови від 05.04.2022 у справі №308/788/22, у якій представник просить суд:

-відстрочити на період дії військового стану примусове виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду від 05 квітня 2022 року у справі №308/788/22 яка виконується Тячівським відділом Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у межах виконавчого провадження №7026941;

-у разі відмови у відстроченні виконання судового рішення Прошу розстрочити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканцю АДРЕСА_1 ) сплату штрафу в сумі 1700000 (сто сімдесят тисяч) терміном на 24 місяці шляхом сплати штрафу щомісячно рівними частинами по зі сплатою щомісячної суми 7083,33 грн.

Заява обґрунтована тим, що у боржника ОСОБА_1 є об`єктивні непереборні обставини, що ускладнюють виконання постанови від 05 квітня 2022 року у справі №308/787/22. Так, представник ОСОБА_1 звертає увагу на те, що на утриманні боржника перебуває троє малолітніх дітей, починаючи з 02.02.2022 ОСОБА_1 знаходиться поза межами території України. Також представник особи, яку притягнуто до відповідальності, просить врахувати те, що загальна сума штрафів які присуджено до стягнення з його довірителя становить 340 000 грн. (170 тис. у справі 308/787/22, ВП №70207225 та 170 000 грн. у справі 308/788/22 ВП № 70206941). Зазначена сума, на переконання представника, є непомірно високою. Поряд із цим, вказує на те, що ОСОБА_1 на території України не працевлаштований, нерухоме майно відсутнє.

У судовому засіданні представник Закарпатської митниці просив вирішити питання щодо виконання судового рішення на розсуд суду.

У судове засіданні правопорушник не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд заяви за його відсутності.

Дослідивши матеріали заяви, суддя встановив таке.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2022 року у справі №308/787/22 ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил за ч.6 ст.470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі170000 грн.

Крім того, постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2022 року у справі №308/788/22, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.11.2022, ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил за ч.6 ст.470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі170000 грн.

Постанова судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2022 року, ухвалена по справі №308/788/22, перебуває на виконанні Тячівського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2022 №ВП70206941.

Також з матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 являється батьком трьох дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 01 серпня 2008 року, серії НОМЕР_2 від 27 квітня 2011 року та серії НОМЕР_3 від 01 серпня 2012 року.

При цьому, як відображено в ухвалі Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.11.2022, постановленій у справі №307/259/22, ОСОБА_1 02 лютого 2022 року виїхав за межі України.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості поданій заяві, суддя виходив із такого.

У відповідності до ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Слід зауважити про те, що відстрочення виконання рішення суду означає перенесення виконання на інший час, а розстрочення виконання рішення суду - надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки.

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

У поданій заяві представник ОСОБА_1 просить суд відстрочити виконання згаданої постанови від 05 квітня 2022 року у справі №308/788/22 на період дії воєнного стану.

На переконання судді, задоволення заяви боржника у вказаний ним спосіб шляхом відстрочки виконання судового рішення на період воєнного стану створить правову невизначеність, зважаючи на непередбачуваність моменту завершення надзвичайного стану.

Вказане не відповідатиме принципу пропорційності, позаяк відстрочення виконання рішення суперечитиме інтересам стягувача.

Досліджуючи обґрунтованість заяви в частині розстрочки виконання постанови, суддя вказує про таке.

Обґрунтовуючи подану заяву, представник ОСОБА_1 , посилається на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.11.2022 по справі №307/259/22, в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 02 лютого 2022 року виїхав за межі України.

Із цього приводу слід вказати про те, що преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Між тим, норми КУпАП прямо не встановлюють допустимість застосування преюдиції.

У свою чергу, правова доктрина виокремлює наступні ознаки преюдиції:1) зазначені обставини беруться до уваги, коли вони встановлені не лише рішенням суду окремої юрисдикції (окремо господарським або адміністративним судом), але й рішенням суду іншої ланки судової системи; 2)судове рішення повинно бути таким, що набрало законної сили; 3) під рішенням маються на увазі також проміжні та допоміжні акти, у випадку, якщо в них належним чином розглянуто спірне питання; 4) сторонами у справі мають бути ті ж особи/особа, стосовно яких встановлено обставини, однак суб`єктний склад сторін у справі не обов`язково має бути повністю тотожним (постанова Верховного Суду України від 16.08.2017 у справі №6-490цс17).

Як зазначив Верховний Суд у справі №234/16272/15-ц, преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Таким чином, суддя погоджується із посиланнями представника на ухвалу суду першої інстанції від 17.11.2022 по справі №307/259/22 як на підтвердження факту виїзду боржника поза межі України. Вказаною ухвалою визнано поважними неявки ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 23.03.2022 і 13.04.2022, що підтверджує відсутність ОСОБА_1 на території України в наведені дати.

Поряд із цим, на переконання судді, вказана ухвала не підтверджує місце перебування ОСОБА_1 на момент звернення із заявою про розтермінування виконання судового рішення, що аналізується за обставин цієї справи.

Суддя критично оцінює перебування у ОСОБА_1 на утриманні трьох дітей, зважаючи на таке.

Постановою від 05.04.2022 ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил з огляду на те, що попередньо, а саме - 23.12.2020 ввезений ним через пункт пропуску «Порубне Сірет» митного поста «Вадул-Сірет» Буковинської митниці в митному режимі «транзит» транспортний засіб станом на 24.12.2021 за межі митної території України вивезений не був та продовжував перебувати на території України з перевищенням строку транзиту.

Тобто правопорушення вчинялося у зазначені дати 2020-2021 років.

На переконання судді, наявність на утриманні дітей не є підставою для розстрочки виконання рішення суду, оскільки, вчиняючи правопорушення ОСОБА_1 усвідомлював допустимість застосування щодо нього штрафних санкцій та при цьому усвідомлював, що застосування щодо нього адмінстягнення не звільнятиме його від обов`язку по утриманню дітей.

Твердження про відсутність у ОСОБА_1 будь-якого нерухомого майна та працевлаштування слід оцінити критично з огляду на те, що у матеріалах заяви відсутнє документальне підтвердження наведених обставин.

Водночас суддя встановив, що сума стягнення з ОСОБА_1 за постановами по справих №308/788/22 та №308/787/22 є істотною та становить 340000 грн., що кратно перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб та розмір мінімальної заробітної на 2022 та на 2023 рок.

Таким чином, заяву представника ОСОБА_1 слід задовольнити частково, розстрочивши виконання судового рішення із розрахунку щомісячної сплати суми штрафу в розмірі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 283, 284, 301, 304, КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника особи, яку притягнуто до відповідальності, щодо розстрочки та відстрочки виконання постанови суду про сплату штрафу задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 сплату штрафу згідно з постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2022 року у справі №308/788/22 в розмірі 170000 (сто сімдесят тисяч) грн.. на 17 (сімнадцять) місяців із розрахунку по 10000 (десять тисяч) грн. 00коп. щомісяця.

У задоволенні решти заяви відмовити повністю.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Бедьо