Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5266/22 Головуючий у 1-й інст. Базюк Ю. П.
Категорія ч.4 ст.172-11 КУпАП Доповідач Радченко С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Радченко С.В., за участі: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2022 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк десять діб. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Згідно постанови суду першої інстанції, солдат ОСОБА_1 , що проходить військову службу за контрактом, 23.09.2022 року о 10.00 год. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокована за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах особливого періоду. Прибув на військову службу о 17 год. 30 хв. 23.09.2022 року, підтверджуючих документів про поважність причин відсутності на службу не надав.

Крім цього, солдат ОСОБА_1 , що проходить військову службу за контрактом, 24.09.2022 року о 09.10 год. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокована за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах особливого періоду. Прибув на військову службу о 08 год. 30 хв. 26.09.2022 року, підтверджуючих документів про поважність причин відсутності на службу не надав.

Крім цього, солдат ОСОБА_1 , що проходить військову службу за контрактом, 26.09.2022 року о 09.10 год. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокована за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах особливого періоду. Прибув на військову службу о 08 год. 30 хв. 27.09.2022 року, підтверджуючих документів про поважність причин відсутності на службу не надав.

Крім цього, солдат ОСОБА_1 , що проходить військову службу за контрактом, 05.10.2022 року о 10.40 год. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокована за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах особливого періоду. Прибув на військову службу о 09 год. 00 хв. 06.10.2022 року, підтверджуючих документів про поважність причин відсутності на службу не надав.

Відповідальність за вказані адміністративні правопорушення передбачена ч.4 ст. 172-11 КУпАП

В апеляційній скарзі адвокат Ковальчук А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-11 ч.4 КУпАП. Вважає, що вказане рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та передчасним. Зазначав, що протоколи складено неуповноваженою особою, з порушенням строків, передбачених КУпАП, не досліджено усіх обставин справи. Посилався на те, що ОСОБА_1 не залишав самовільно розташування військової частини, а перебував на її території.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що повний текст оскаржуваної постанови він отримав 26 грудня 2022 року, що підтверджується розпискою.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, приходжу до висновку про таке.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Так, вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції було виконано в повному обсязі.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні місцевого суду доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Отже, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимоги ст.245 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується: даними протоколів про адміністративне правопорушення від 26.09.2022, 27.09.2022, 06.10.2022; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2021 № 116 про прийняття ОСОБА_1 на військову службу; рапортами військового диригента майора ОСОБА_2 від 24.09.2022, 26.09.2022, 27.09.2022; копією доповіді про повернення після самовільного залишення військової частини (без зброї) військовослужбовця військової служби за контрактом музиканта оркестру військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 від 05.10.2022; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 26.09.2022; письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 27.09.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 06.10.2022, які зазначені особи підтвердили в судовому засіданні.

Проаналізувавши вказані докази, можна прийти до висновку, що вони узгоджуються між собою та є належними, підстав визнати їх недопустимими чи недостовірними немає.

Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Доказами відповідно до ст.251КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З огляду на викладене, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість та законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Переконливих доводів у апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції, не наведено та не встановлено.

Щодо доводів захисника про те, що в протоколах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 172-11 КУпАП не розкрито обставин, за яких вчинені дані правопорушення, тобто, не відображено в чому саме виявились незаконні дії ОСОБА_1 , то суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи, оскільки диспозиція вказаної норми закону передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини, що прямо відображено у складених протоколах про адміністративні правопорушення.

Доводи апелянта про те, що протоколи про адміністративні правопорушення №44, 45 було складено із порушенням процесуальних строків, встановлених КУпАП, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки протоколи складалися після проведення службового розслідування, по завершенню якого уповноважена особа приходить до висновку, чи є в діях військовослужбовця ознаки адміністративного правопорушення. Зазначені обставини певною мірою вивчались місцевим судом у сукупності з усіма матеріалами справи та разом із положеннями діючого законодавства, та отримали свою оцінку.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що протоколи складено неуповноваженою особою, то суд апеляційної інстанції оцінює критично такі доводи, оскільки як свідчать матеріали справи, особа, яка виконувала обов`язки командира військової частини була уповноважена на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Щодо недопустимості подвійного притягнення до відповідальності, то апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, який зазначив, що на відміну від адміністративної відповідальності, дисциплінарна відповідальність пов`язана із порушенням військової дисципліни. Накладення стягнень за дисциплінарні проступки є правом командира (начальника), і використовується воно лише у разі необхідності, що передбачено п. 45 Дисциплінарного статуту. Єдиною підставою притягнення військовослужбовців до адміністративної відповідальності є вчиненням ними адміністративного правопорушення, а підставою дисциплінарної відповідальності - є дисциплінарний проступок або адміністративне правопорушення у передбачених випадках. Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність рішення компетентного органу про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності не спростовує наявності в діях тієї ж особи дисциплінарного проступку. Отже, притягнення до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність дисциплінарного проступку.

Інші доводи апеляційної скарги також були предметом дослідження у суді першої інстанції та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Апеляційний суд приходить до переконання, що докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП. Адміністративне стягнення у виді арешту накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховуючи, що раніше ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності та до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, проте продовжив вчинювати аналогічні правопорушення.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Ковальчуку А.О. строк на апеляційне оскарження постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко