П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 526/3766/23

Номер провадження 3-зв/530/8/23

27.12.2023 Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Ситник О.В., секретарі Стрілець Л.Г. розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В. у розгляді справи № 526/3766/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Зіньківського районного суду Полтавської області з Полтавського апеляційного суду надійшли матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про відвід судді Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В. у розгляді справи № 526/3766/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до системи автоматизованого розподілу справ між суддями дана справа передана на розгляд судді Ситник О.В.

Заява вмотивована тим, що у провадженні судді Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В. перебувають матеріали справи № 526/3766/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У судовому засіданні 21.11.2023 року суддя Максименко Л.В. дослідила матеріали справи, заслухала пояснення ОСОБА_1 , вину у вчиненні зазначеного правопорушення останній не визнав. Суддя вияснила питання про те, чи маються в учасників справи заяви чи клопотання. Після того як жодних заяв і клопотань від учасників справи не надійшло суддя Максименко Л.В. прийняла рішення зробити перерву у судовому засіданні та з власної ініціативи викликала у даній справі в наступне судове засідання працівників поліції Лакодименка В.О. та ОСОБА_2 .. Такі дії судді Бурячок Р.С. вважає незаконними, які викликають у нього обгрунтовані сумніви у безсторонності та незалежності судді.

В судове засідання, суддя Максименко Л.В. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. ОСОБА_1 не з`явився, що не перешкоджає розгляду даної заяви.

Суд, розглянувши заяву про відвід, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, приходить до висновку.

Так, Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено поняття «відвід судді», «самовідвід» та порядку розгляду таких заяв.

У п. 4 рішення Ради суддів від 08.06.2017 року № 34 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить процесуальних норм, що передбачають право учасників судового розгляду заявити відвід судді чи самовідвід та порядок розгляду таких заяв.

Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України та Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому при розгляді даної заяви про відвід слід застосувати аналогію права.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України» від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом.

Вказана гарантія згідно з положеннями КПК України забезпечена правом особи, яка притягається до відповідальності, заявляти відводи судді в порядку, передбаченому параграфом 6 глави 3 розділу 1 вказаного кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

Можливість заявлення відводу судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, передбачена також п.1 рішення суддів України №75 від 04.11.2016 року.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

У справі «Преда і Дардарі проти Італії» Суд вказав, що метою норми ст. 17 Конвенції є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод. У разі ж незгоди з винесеним по справі рішенням чи ухвалою, сторона по справі не позбавлена можливості оскаржити постановлене по справі рішення чи ухвалу у порядку і строки, визначені чинним процесуальним законом.

Відповідно до Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантується Конституцією і законами України, а суддя при здійсненні правосуддя незалежний і підпорядковується лише закону.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 вважає дії судді Максименко Л.В. незаконними оскільки нею було прийнято рішення викликати у судове засідання для допиту працівників поліції, але зазначене жодним чином не свідчить про упередженість судді, оскільки не суперечить чинному законодавству. В той же час , на думку суду, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18).

Суд зазначає також , що в даній справі про відвід судді в справі про адміністративні правопорушення суд керується аналогією права , тому також зазначає, що частиною четвертою статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Оскільки заявником ОСОБА_1 вимога про відвід судді належним чином не вмотивована та не надано жодних доказів наявності обставин, передбачених статтями 75,76 КПК України, які в дійсності викликали б сумнів в неупередженості судді, а вказує , що суддя за своєю ініціативою викликала свідків по справі для з`ясування обставин справи , тим самим порушуючи процес ,що може бути підставою оскарження у вищій інстанції , тобто все зазначене є лише припущенням правопорушника .

Крім цього суд звертає увагу заявника на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, ст.ст. 2, 245, 246, 283 КУпАП , ст.2,7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В. у розгляді справи № 526/3766/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області О.В. Ситник