КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/11414/22-п

11 січня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М.

при секретарі - Шпильовій Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шкондіна Олега Геннадійовича на постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 23 листопада 2022 року захисник ОСОБА_1 адвокат Шкондін Олег Геннадійович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року.

Також в апеляційній скарзі просив поновити строку на апеляційне оскарження.

Зазначав, що про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнались лише 18 листопада 2022 року після того, як було відкрито виконавче провадження та виконавча служба почала здійснювати заходи, направлені на стягнення з неї заборгованості. Вказує на те, що жодного повідомлення про розгляд справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не отримувала. Окрім того, 21 квітня 2022 року ОСОБА_1 виїхала з території України через військову агресію Російської Федерації проти України.

З огляду на вище викладене, просив суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року.

Відповідно до вимог ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2022 року Печерським районним судом м. Києва було направлено на адресу ОСОБА_1 судову повістку про виклик до суду на 22 червня 2022 року, проте доказів отримання ОСОБА_1 вказаної судової повістки матеріали справи не містять.

В матеріалах справи є заяви про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії оскаржуваної постанови з яких вбачається, що ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами справи та отримала копію оскаржуваної постанови 18 листопада 2022 року.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 була повідомлена належним чином про розгляд справи, участі в судовому засіданні під час ухвалення оскаржуваної постанови не приймала, копію цієї постанови отримала лише 18 листопада 2022 року, а апеляційну скаргу подала до суду 23 листопада 2022 року, суд вважає, що причини пропуску захисником ОСОБА_1 адвокатом Шкондіним Олег ом Геннадійович ем строку на апеляційне оскарження постанови є поважними, а тому такий строк підлягає поновленню.

Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_1 адвокат Шкондін Олег Геннадійович обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те що, в порушення вимог ст. 251 КУпАП, Національна поліції України не направила до суду першої інстанції доказів того, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що 12 грудня 2021 року патрульні поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , відмовились пояснювати причину зупинки транспортного засобу, спровокували конфлікт, у зв`язку з чим ОСОБА_1 зателефонувала на лінію 102, щоб викликати інший екіпаж та зафіксувати протиправну поведінку патрульних поліцейських. В подальшому співробітники поліції почали стверджувати про те, що у ОСОБА_1 нібито наявні ознаки алкогольного сп`яніння.

Вважає, що постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП , грунтується на припущеннях. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не підтверджений ні відеозаписом з боді камери працівників поліції, так як в справі є лише довідка про те, що такі записи не збереглися у зв`язку із обмеженими строками їх зберігання, ні поясненнями свідків, так як свідки працівниками поліції не залучались.

Посилається також на те, що, посилаючись у протоколі про адміністративне правопорушення на те, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції не вилучили у неї посвідчення водія та не затримали тимчасово транспортний засіб, яким вона керувала, як вимагають положення ст. ст. 265-1, 265-4 КУпАП та розділ 13 Інструкції.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Шкондін Олег Геннадійович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та, накладаючи на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, суд першої інстанції посилався на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення наявними у справі належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознактакого сп`яніння, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння на місці зупинки працівником поліції чи в закладі охорони здоров'я є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 049911, складеного інспектором взводу 2 роти 4 батальйону 4 полку 1 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Кожушко Олександром Сергійовичем, 12 грудня 2021 року, о 18 год. 40 хв., водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві, по бул. Лесі Українки 24 з ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення додається направлення, відео, відео з БК АА 00333, постанова ЕАО 5139986.

12 грудня 2021 року капітаном поліції Смілянцем Тарасом В`ячеславовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАО № 5139986 відповідно до якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не виконала вимогу дорожнього знаку, зі смуги яка дозволяє рух прямо здійснила поворот ліворуч, на законну вимогу пред`явити документи відмовилась. Своїми діями порушила п. 2.4. а ПДР.

12 грудня 2021 року інспектором взводу № 2, роти № 4, батальйону № 4, полку № 1 УПП у м. Києві ДПП, лейтенантом поліції Кожушко О.С. було виписано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи міститься довідка, складена інспектором ВАП УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Голоколосовим Євгеном, відповідно до якої відеозаписи із нагрудних відеокамер (відеорестраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, вчиненого 12.12.2021 року не збереглись у зв`язку із обмеженим строком їх зберігання.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 зазначив, що 12 грудня 2021 року ОСОБА_1 зупинили співробітники поліції, начебто за порушення Правил дорожнього руху, з чим ОСОБА_1 не погодилась. Вказує на те, що співробітники поліції на запитання ОСОБА_1 відповідали в різкій манері. Після того, як співробітники поліції склали відносно ОСОБА_1 адміністративний протокол за порушення Правил дорожнього руху поліцейський почав казати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, після чого остання викликала інший патруль поліції 102 з метою зафіксувати протиправну поведінку співробітників поліції.

Вказує на те, що після вище зазначених подій співробітники поліції відпустили ОСОБА_1 , не вилучивши у неї ні посвідчення водія, ні її автомобіль, що в свою чергу також свідчить про те, що ОСОБА_1 не перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження своїх доводів відносно того, що ОСОБА_1 викликала інший екіпаж поліції за номером 102 захисником до апеляційного суду було надано копію адвокатського запиту від 28 грудня 2022 року до Головного управління Національної поліції у м.Києві та отриману на вказаний запит відповідь Головного управління Національної поліції у м.Києві від 30 грудня 2022 року, відповідно до якої, 12 грудня 2021 року о 18 год. 45 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12 грудня 2021 року о 18:45 за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки біля магазину «Найк» патрульною поліцією 3119 було зупинено транспортний засіб. Обурений через те, що працівники поліції не повідомили причину зупинки, спілкуються грубо.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вищезазначених обставин, відповідно до вимог чинного законодавства України усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції неможливо достовірно встановити факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто, встановити порушення останньою п. 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні інші докази, які б в сукупності з наявними в матеріалах даної справи доказами достовірно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної боді камери працівника поліції № АА- 00333, який вказаний у протоколі в якості доказу, або покази свідків, в присутності яких відбувались події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на досліджені матеріали справи, надані пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шкондівна Олега Геннадійовича, та, з урахуванням того, що адміністративний матеріал не містить належних та допустимих доказів, які достовірно підтверджують факт наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного спяніння та факт її відмови 12.12.2021 року о 18 год. 40 хв. по вул. Л. Українки 24 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП належними та допустимими доказами, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Шкондіну Олегу Геннадійовичу процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шкондіна Олега Геннадійовича задовольнити.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2022 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАПвідносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: