КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 761/7967/22
провадження № 33/824/843/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г. М., при секретарі Кошель К. А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року в складі судді Макаренко І. О., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вид штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496,20 грн.

02.01.2023 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції не об`єктивно з`ясовано всі обставини справи, не надано належну правову оцінку доказам, справу розглянуто не повно та не всебічно, з порушенням статей 245, 251, 252, 280 КУпАП.

Суд дійшов висновку про те, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння їй не вміняється.

Суд не врахував, що відеофіксація здійснювалась за допомогою роботи штатної боді-камери, а тому події, які відбувалися під час складання протоколу повною мірою не зафіксовано, відеозапис переривається. Свідки не залучались. Патрульні вмикають і вимикають камеру, як вони вважають за потрібне.

Суд встановив, що вона відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду за допомогою приладу Drager. Проте суд не встановив щодо наявності відповідно до законодавства двох альтернативних способів огляду.

Зазначила, що вона повідомила патрульним, що у зв`язку з тим, що її було зупинено неправомірно, у неї є недовіра, а тому просила провести огляд в КНП "КМНКЛ Соціотерапія».

Безпідставна зупинка її транспортного засобу, відповідь поліцейського на її прохання показати документ ( рапорт щодо викрадення автомобіля): "Ви що думаєте, ми не знайдемо рапорт на викрадення Тойоти, тим більше білого кольору?", налаштували на той факт, що її хочуть спровокувати до дій, які в подальшому можуть на неї негативно вплинути.

Звертає увагу, що поліцейський не просив її вийти з машини, надав прилад Drager для її використання без упаковки, відкритий, без свідків налаштували її негативно до проходження перевірки за допомогою приладу Drager на місці.

Суд не дослідив, що патрульними порушено порядок проходження огляду. Поліцейські не відсторонили водія від керування транспортним засобом. Патрульні не надали направлення на огляд, не надали сертифікатів чи підтвердних документів стосовну приладу Drager.

Зазначила, що вона не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому.

В матеріалах справи наявні медичні документи огляду, які стверджують, що вона не знаходилась в стані сп`яніння.

До апеляційної скарги додала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на ті підстави, що їй не було відомо, чи було прийнято 27 вересня 2022 року судове рішення, копію постанови у спосіб, передбачений законом, вона не отримала до цього часу, з апеляційною скаргою звертається втретє. 30 вересня 2022 року її адвокату не надали можливість ознайомитися з матеріалами справи, а тому останній також не володів інформацією щодо прийнятого рішення та його змісту. На заяву скаржника від 04.10.2022 також не було судом направлено інформації про стан справи. Про зміст оскаржуваної постанови вона дізналась лише 27 жовтня 2022 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Як вбачається з реєстру, рішення надіслано судом : 18.10.2022, зареєстровано: 19.10.2022, оприлюднено: 20.10.2022. Дата набрання законної сили 08.10.2022. Вперше апеляційна скарга була направлена протягом 10 днів з дня, коли вона дізналась про винесену постанову а саме 28.10.2022, проте постановами Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року та від 12 грудня 2022 року їй було відмовлено у поновлені строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Ліліцький Р. В. апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , яка повідомлена про день, час та місце розгляду справи.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була винесена судом 27 вересня 2022 року, апеляційна скарга подана 02 січня 2023 року, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про забезпечення проведення судового засідання, що призначене на 27 вересня 2022 року о 11.50 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Матеріали справи не містять відомостей про ухвалене судове рішення з приводу заявленого клопотання.

Судовий розгляд справи 27 вересня 2022 року відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її захисника.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2022 захисник ОСОБА_1 - адвокат Старик Я. І. звернувся до суду з заявою про надання можливості отримати матеріали справи для ознайомлення.

Доказів того, що вказаний захисник отримав матеріали справи для ознайомлення в цей день, або в наступні матеріали справи не містять.

04.10.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила проінформувати її про результат розгляду справи 27 вересня 2022 року.

18.10.2022 суддею Шевченківського районного суду м. Києва підписано супровідний лист про направлення ОСОБА_1 копії постанови від 27 вересня 2022 року, до якого долучено інформацію про відчутність належного державного фінансування відправки поштової кореспонденції.

Вказані обставини свідчить про те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 у визначеному законом порядку направлено так і не було.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова була надіслана судом до цього реєстру 18.10.2022, зареєстрована: 19.10.2022, оприлюднена: 20.10.2022.

З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду вперше 28.10.22 (а.с. 46).

Поставою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу повернуто особі, що її подала.

23.11.2022 ОСОБА_1 вдруге звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, яку постановою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року також було повернуто з підстав пропуску строку на її подання.

З огляду на причини, які слугували підставою для пропуску строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення особі права на апеляційне оскарження судового рішення в її справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе поновити строк на подання апеляційної скарги.

Подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №210893, 21.12.2021 о 00 год. 05 хв. в м. Києві, узвіз Вознесенський, 3/5, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом TOYOTA RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння шкіри обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовилась, що зафіксовано на бодікамеру АА-00364, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому, є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, до вказаного протоколу долучено DVD-диск із відеозаписом.

Зафіксована на вказаному відеозаписі інформація не є фрагментарною та містить відомості про дії особи щодо відмови від проходження огляду.

Так, з відеозапису, який міститься на DVD-диску, вбачається, що працівник поліції повідомив водія ОСОБА_1 про причину зупинки її транспортного засобу ( п.4 ч.1 ст. 35 закону України "Про національну поліцію"), а також про наявність у нього підстав вважати, що остання керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння з огляду на наявний запах алкоголю, що доноситься з салону автомобіля.

На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_1 відмовилась, повідомила про свою згоду їхати в "соціотерапію". Працівник поліції погодився доставити ОСОБА_1 в медичний заклад для проведення огляду, проте остання закрила вікно автомобіля, на вимогу поліцейського відкрити вікно та повідомити про своє рішення, вікно не відкрила, що було розцінено останнім як мовчазна відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує дії особи щодо відмови від проходження відповідного огляду.

З огляду на ту обставину, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівником поліції неодноразово вказувала на те, що є адвокатом, показувала відповідне посвідчення, повідомляла, що в салоні крім неї знаходиться ще два адвоката, до доводів останньої про те, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була спровокована саме відповіддю поліцейського на її прохання показати документ на підтвердження причини зупинки суд відноситься критично.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським не було надано направлення з метою огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури огляду.

Відповідно до пунктів 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Аналіз вказаних норм свідчить, що поліцейським видається направлення для проходження огляду у разі згоди водія пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я, куди водія зобов`язаний доставити поліцейський.

Вказані норми не зобов`язують поліцейського видати водієві, який відмовився прослідувати разом із поліцейським до закладу охорони здоров`я, направлення для проходження огляду на стан сп`яніння водієм самостійно. Не містить таких положень і Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ цієї Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан сп`яніння з застосуванням спеціального технічного засобу та вимагала надати їй сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

За таких підстав суд відхиляє доводи апеляційної скарги в тій частині, що прилад для проходження огляду був не належним, а працівники поліції не надали сертифікатів чи підтверджуючих документів для його застосування.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 самостійно пройшла огляд в медичному закладі за наслідками якого складено висновок про відсутність у неї ознак алкогольного сп`яніння підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З огляду на те,що огляду на стан сп`яніння забезпечується працівниками поліції, самостійне проходження ОСОБА_1 такого огляду правового значення на має.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не була відсторонена від керування транспортним засобом спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано, що останню попереджено про відсутність у неї права подальшого керування в цей день транспортним засобом та про настання наслідків у разі порушення цієї заборони.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді справи апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 289, 294 КУпАП суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кирилюк Г.М.