ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/382/23
Провадження № 3/210/365/23
П О С Т А Н О В А
іменем України
"20" січня 2023 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., за участі секретаря судового засідання Тихоненко К.Є., розглянувши матеріал, який надійшов від ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, місце служби і посада: військова частина НОМЕР_2 , стрілець 3-ї стрілецької роти 2-го окремого стрілецького батальйону, солдат, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ,
за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
З протоколу про військове адміністративне правопорушення №ДН/К-2/50 від 17.01.2023 року, складеного офіцером ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_2 , вбачається, що 16-17.01.2023 року посадовими особами відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 було проведено перевірку стану військової дисципліни та дотримання вимог Статутів Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_3 , що тимчасово дислокується у АДРЕСА_2 під час якої виявлено, що у діях окремих військовослужбовців даної військової частини наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 17220 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так встановлено, що з 26.07.2022 року на посаді стрілець 3 стрілецька рота 2 окремий стрілецький батальйон, «солдат» по теперішній час солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 , Збройних Сил України тимчасово дислокованої у АДРЕСА_2 . Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби, солдат ОСОБА_1 перебуваючи за межами території військової частини при виконанні службових обов`язків командиром підрозділу був виявлений з ознаками на стан алкогольного сп`яніння за наступних обставин. Так, 16.01.2023 близько 13.00 командування військової частини НОМЕР_2 виявили, що солдат ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння за межами території військової частини при виконанні службових обов`язків. З пояснення солдата ОСОБА_1 стало відомо, що вживання алкогольних напоїв не заперечує, вживав горілку у зв`язку із знеболюванням головної болі. В подальшому 16.01.23 близько 15.30 командування військової частини НОМЕР_2 доставили солдата ОСОБА_1 до КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради, де відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, та проходячи її у військовій частині - НОМЕР_2 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, що притягується до адміністративної відповідальності були роз`яснені вимоги ст. 268 КУпАП України й зміст ст. 63 Конституції України.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судовому засіданні провину визнав частково, а саме: не заперечував вживання алкголю (горілки) для знеболення головного болю, в той же час вважає, що процедура освідуванння порушена лікарем, оскільки той не надав сертифікат відповідності. Тому він і вирішив, що нічого не повинен проходити.
Незважаючи на те, що ОСОБА_1 вважає висновок ПНД недійсним, вина останнього підтверджується зібраними доказами, які досліджені в судовому засіданні:
- висновком КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради №143 від 16.01.2023р. згідно якого ОСОБА_1 16 січня 2023 року о 15год.40 хв., будучи доставленим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп"яніння у встановленому порядку;
- пояснення солдата ОСОБА_1 від 17.01.2023 р. в яких осанній визнає факт вживання алкоголю (горілки) при виконанні службових обов"язків;
- військовим квитком НОМЕР_4 . виданим ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26.07.2022 року на ім"я " ОСОБА_1 ";
- протоколом адміністративного затримання серії ДН № 0009 від 17.01.2023 року.
Також у судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заперечуєв факти вживання алкогольних напоїв, обгрунтовуючи свою позицію тим, що алкоголь вживався в медичних цілях в якості знеболювального. При цьому поводив в судовому засіданні себе неадекватно, не реагував на зауваження.
Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Так, відповідно до Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» затвердженого Законом України від 01.03.2014 року № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час.
Згідно постанови Верховного Суду України від 30.05.2018 (справа № 521/12726/16-ц), в Україні особливий період розпочався 18.03.2014 року і триває по теперішній час.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан на 30 діб через військову агресію Російської Федерації проти України. Указ затверджений Верховною Радою України Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року.

Разом із тим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Також, Указом Президента України від 17.05.2022 р. № 342/2022 Про продовження строку проведення загальної мобілізації, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання боєздатності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію постановлено - на часткову зміну статті 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 Про загальну мобілізацію, затвердженого Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-IX, продовжити з 25 травня 2022 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб.
Крім того, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» передбачено, що з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року в Україні продовжено дію воєнного стану строком на 90 діб.
Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ( набрав чинності 18 листопада 2022 року) затверджено Указ Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено, що у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами) продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно приховання мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Обставинами (умовами), що визначають момент настання особливого періоду є: оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення такого рішення до виконавців стосовно прихованої мобілізації, або момент ведення воєнного стану в Україні чи окремих її місцевостях. Таким чином, часткова мобілізація, яка оголошувалася Указами президента України є складовою частиною особливого періоду.
Виходячи із вищевикладеного вбачається, що особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час, частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, і на теперішній час не завершився.
Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального ) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника ); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Судом достаменно встановлено, що ОСОБА_3 17.01.2023 року, будучи військовослужбовцем та перебуваючи за межами території військової частини при виконанні службових обов`язків був виявлений з ознаками на стан алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку.
Вказаний факт не заперечується самим ОСОБА_1 , однак останній обгрунтовує свій вчинок тим, що алкоголь приймав як знеболювальне (у зв"язку з раніше отриманою контузією), та невважав за доцільне проходити огляд в спеціалізованому закладі, оскільки лікар на його вимогу не пред"явив сертифікати.
Диспозиція ч.1 ст.172-20 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення: 1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; 2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Отже вчинення особою хоча би одного з вищевказаних діянь є грубим порушенням та тягне за собою передбачену законом адміністративну відповідальність.
Диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Нормами закону передбачено, що адміністративна відповідальність за ч. 3 ст.172-20 настає також за відмову військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тобто відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовцем, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Таким чином, дії ОСОБА_1 , які полягають в тому, що він, будучи військовослужбовцем, вживав спиртні напої та знаходився в нетверезому стані при виконанні службових обов`язків, в умовах особливого періоду, та будучи доставленим до спеціалізованого закладу для проходження огляду на стан сп"яніння лікарем відмовився від проходження такого огляду, що є порушенням, та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відтак, з аналізу наведених вище норм законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, в сукупності доказів вбачається, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме вживання спиртних напоїв, перебування на території військової частини в нетверезому стані, вчинені в умовах особливого періоду, така особа винна у вчиненні виявленого правопорушення, підлягає адміністративній відповідальності, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Крім того, в матеріалах справи наявний висновок медичного огляду з метою виявлення стану з алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, відповідно якого ОСОБА_1 16.01.2023 року відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі на встановлення стану сп`яніння.
При цьому суд враховує, що факт відмови пройти огляд у встановленому порядку зафіксовано саме лікарем, який проводив огляд і куди був доставлений ОСОБА_1 , а тому присутність свідків для складання акту про відмову від проходження в даному випадку законодавством не передбачено. Також суд враховує, що факт відмови пройти огляд у лікаря в медичному закладі, а так само й факт вживання алкогольних напоїв, не заперечується й самим ОСОБА_1 .
Крім того, в судовому засіданні особа, відносно якої складено адміністративний протокол не заперечував щодо вживання алкогольних напоїв під час виконання службового обов`язку, але вважає що це не є правопорушенням, оскільки алкоголь вживався в медичних цілях в якості знеболювального.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).
Протокол про адміністративне правопорушення складений відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, а саме уповноваженою на це посадовою особою (а.с. 1), а дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися до його безпосереднього керівництва, а також останній не звертався до суду в порядку КАСУ.
Будь-яких доказів неправомірності дій лікаря, що проводив огляд також не встановлено.
З відомостей справи вбачається, що ОСОБА_1 призваний згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022 та зарахований до списків особового складу частини і на всі види забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 7-9), а отже останній є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 172-20 КУпАП.
Отже, об`єктивно вбачається, що станом на 16 січня 2023 року ОСОБА_1 був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , що також ним не оспорюється.
Більш того, порушень норм КУпАП під час складення протоколу в суді не встановлено.
Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії військовослужбовців, які складали матеріали справи, та відомостей про порушення кримінального провадження стосовно лікаря з приводу підробки документів, суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 , що медичний висновок є недійсним.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справі від 21 липня 2011 року «Коробов проти України» вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Враховуючи, що станом на 16-17 січня 2023 року в Україні діяли умови особливого періоду, а ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем та перебуваючи за межами території військової частини при виконанні службових обов`язків був виявлений командиром підрозділу з ознаками алкогольного сп`яніння при цьому відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння, що свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, тому суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_1 винним та притягнення його до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, беручи до уваги те, що за ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, тому всебічно, повно, об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку про достовірність та достатність доказів для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП і вважає, що в його діях є склад цього правопорушення.
У відповідності до ст.ст. 34,35 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено, обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст.33-35 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступеня його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, відсутність підстав для застосування іншого адміністративного стягнення, ніж передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, майнової шкоди не заподіяно, а також те, що дії винної особи підривають авторитет військовослужбовця, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Згідно із ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати, якого встановлюється законом.
Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.
Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (зі змінами), особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який станом на 01.01.2022 року становить 2684,00 грн. З 01.01.2023 року цей розмір судового збору становить 536,80 грн. (2684 х 0,2 = 536,80).
Керуючись ст. 40-1, ч.3 ст.172-20, ст. ст.221,280,283,284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот шестидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4420,00 грн. (чотири тисячі чотириста двадцять гривень) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в розмірі 536,80 гривні (п"ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Повний текст постанови складено та підписано 23 січня 2023 року.

Суддя: О. В. Чайкіна