н/п 3/490/3381/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4814/22
П О С Т А Н О В А

16.01.2023р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно протоколу не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

27.09.2022р. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії ААБ №327643 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу 27.09.2022р. близько 19:50 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Mitsubishi Outlander" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по вул. Північній в районі буд. №9, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом медичному закладі.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти обставин правопорушення викладених у протоколі. Пояснив, що алкогольних напоїв не вживав, керував транспортним засобом у тверезому стані. Таким чином підозри працівників поліції щодо наявності ознак сп`яніння та необхідності проходження огляду були необґрунтованими. Між тим, бажаючи довести свою тверезість, ОСОБА_1 погодився проїхати до медичного закладу задля проходження огляду. Перебуваючи у медичному закладі йому було запропоновано продути прилад-алкотестер. Однак належним чином продути не вдалося, можливо у зв`язку із несправністю приладу. Надалі, не відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 запропонував лікареві надати для аналізу інші біологічні середовища, як те передбачено положеннями "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції". Натомість лікар відмовив у цьому та безпідставно склав висновок №886, в якому зазначив про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду. Окрім того ОСОБА_1 звернув увагу суду на те, що висновок лікаря складено 27.09.2022р. о 20 год. 20 хв. В той час як направлення на огляд до медичного закладу складене працівником поліції лише о 20:45 год. Тобто фактично направлення складалося після процедури огляду, що є грубим порушенням "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції". На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд закрити провадження по справі у зв`язку із недоведеністю його провини та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до адміністративного протоколу, доходжу до наступних висновків.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, згідно протоколу серії ААБ №327643 дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При складанні протоколу за ст. 130 КУпАП, у разі порушення водієм п. 2.5 ПДР, працівниками поліції мають бути надані доказі щодо: 1/ керування особою транспортним засобом та законності підстав зупинки транспортного засобу; 2/ наявності ознак сп`яніння; 3/ відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Відсутність доказів щодо сукупності вказаних ознак, може слугувати підставою до закриття адміністративного провадження.

У якості доказів провини ОСОБА_1 до матеріалів справи окрім самого адміністративного протоколу додано направлення водія на проходження огляду до медичного закладу; оптичний диск з відеозаписом з натільної камери працівника поліції та медичний висновок №886.

Відповідно до п. 12 р. ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Розділом ІІІ означеної Інструкції встановлений порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Згідно п. 12 р. ІІІ Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Згідно п. 13 р. ІІІ Інструкції, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Між тим, в ході огляду відеозапису з натільної камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 не має явних ознак сп`яніння, про які вказано у протоколі у вигляді тремтіння пальців рук або порушення мови. На пропозицію медичних працівників ОСОБА_1 декілька разів намагається продути прилад алкотестер, однак з невідомих причин це йому не вдається, у зв`язку з чим останній просить лікаря взяти інші біологічні середовища. Однак на вказане, не зважаючи на бажання обстежуваної особи, в порушення п.п. 12, 13 р. ІІІ Інструкції, лікар відмовляє, повідомивши що такі дії ОСОБА_1 слід розцінювати як відмову від проходження огляду та починає складати відповідний медичний висновок.

Відповідно до п. 22 р. ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Окрему увагу суд звертає на те, що направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, яке міститься в матеріалах справи, складене працівником поліції 27.09.2022р. о 20:45 год., в той час як медичний висновок складено 27.09.2022р. о 20:20год., тобто процедура огляду відбулась ще до того, як уповноважений працівник поліції направив особу для проходження такого огляду. Вказане, з урахуванням невстановлення явних ознак сп`яніння ОСОБА_1 згідно оглянутого відеозапису; враховуючи відсутність деталізованого акту огляду обстежуваної особи до матеріалів справи (згідно якого лікарем підлягають з`ясуванню ряд питань щодо проявів зовнішнього вигляду особи, мовленнєвої діяльності, вегетативно-судинних реакцій, особливостей опорно-рухового апарату тощо), викликає обґрунтовані сумніви щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що було б підставою для проходження огляду на з`ясування стану сп`яніння.

З огляну на наведені вище істотні порушення службовою особою закладу охорони здоров`я порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також грубі порушення працівників поліції під час складання матеріалів адміністративного протоколу, дії ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані за п. 2.5 ПДР України, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що тягне за собою закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.