ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/25/23 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч. 1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника - Фльорківа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Фльорківа О.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , електромеханіка Укрзалізниці,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 3 (три) доби.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду, 15.10.2022 року щодо ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 162111 згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_2 на термін 10 діб. Проте під час дії вказаного ТЗПСК, він не повідомив про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, а вказану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свої доводи мотивує тим, що ОСОБА_1 не був присутній при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а розгляд справи було проведено без його участі.

Зазначає, що він є внутрішньо переміщеною особою і в нього не було умислу на вчинення правопорушення, оскільки за згоди потерпілої, з якою вони помирилися, він залишився за місцем їхнього спільного проживання, тому не повідомляв працівникам поліції жодної інформації.

Крім того при призначенні стягнення суд обрав найсуворіше, без врахування особи порушника та його життєвих обставин.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без його участі, а його захисник ознайомився із матеріалами справи тільки 22.12.2022 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції та детально викладені у постанові.

Обґрунтовуючи такий свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адмінправопорушення, суд вірно поклав в основу оскаржуваної постанови наявні в матеріалах справи докази, зокрема дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №120213 від 31.10.2022року; рапорт працівника поліції від 31.10.2022року; терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 162111 від 15.10.2022року; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 15.10.2022року.

Доводи ОСОБА_1 з приводу необізнаності його щодо обов`язку повідомити поліцію про місце свого тимчасового перебування, є неспроможними, які спростовуються даними ТЗПСК від 15.10.2021 року, з якого вбачається, що такий обов`язок йому було повідомлено.

При цьому твердження захисника про відсутність ОСОБА_1 при складанні протоколу є також неспроможними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №120213 від 31.10.2022 року наявний підпис порушника про ознайомлення із його змістом, а також відмітка про те, що останній від надання письмових пояснень відмовився.

Частиною першою статті 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №120213 від 31.10.2022року, 15.10.2022 року щодо ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 162111 згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_2 на термін 10 діб. Проте під час дії вказаного ТЗПСК, він не повідомив про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції

Таким чином, викладені у протоколі про адміністартивне правопорушення обставини відповідають дійсності.

Щодо призначеного ОСОБА_1 стягнення, то в цій частині заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи ОСОБА_1 суворіше за видом стягнення з альтернативних, яке передбачене санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. ст. 33-35 КУпАП, своє рішення взагалі не мотивував.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше притягується до відповідальності, відсутність обтяжуючих вину обставин.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що стягнення у вигляді адміністративного арешту в даному випадку є надто суворим і його слід змінити.

З огляду на викладене вище та відповідно до ч.9 ст. 294 КУпАП при апеляційному перегляді постанови по справі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про підставність апеляційних вимог захисника, у зв`язку із чим постанову місцевого суду слід змінити в частині призначеного стягнення в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП та вважаю за доцільне призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-36, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Фльорківа О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Фльорківу О.В. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Фльорківа О.В. задовольнити частково, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2022 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині призначеного стягнення.

Призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн., за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя