Справа № 307/4925/22
Провадження № 3/307/1952/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 04 грудня 2022 року близько 22 год. 20 хв. прикордонним нарядом «Група реагування» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) на напрямку №262 прикордонного знаку на відстані 80 метрів від лінії державного кордону було виявлено та в подальшому затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при спробі незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: спроба незаконного перетину державного кордону України будь яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення на зазначений у матеріалах справи номер його мобільного телефону, не з`явився та про причини неявки не повідомив.

30.12.2022 року через електронний суд від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі. В клопотанні зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення інкримінованого правопорушення: ні схеми правопорушення, на якій могли бути зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, чи інших беззаперечних доказів. Вказує, що трьома днями раніше, а саме 1.12.2022 він рухався територією України, переміщення якою не потребується отримання додаткових перепусток або дозволів. Рухався на громадському транспорті, придбавши квиток на касі автовокзалу. Наміру перетинати кордон та виходити на вулицю до приходу в населений пункт с. Ділове, він не мав (а.с.18). На блок посту його зняли з рейсу та доставили в прикордонний пунк с. Ділове де відносно нього було складено протокол про адміністративне затримання. За цим фактом 2.12.2022 відносно нього було складено протокол про адміністратвине правопорушення серії ЗхРУ №140015 від 02.12.2022.

Після того як його та інших осіб звільнили, він на касі автовокзалу придбав квитки на автобус сполученням Ужгород-Рахів, час відправлення 18.40 год. Через відсутність електрики квитки булив виписані вручну з постановкою печатки автовокзалу. На підтвердження наведених доводів долучив квитки на які посилається у клопотанні. Як тільки він виїхав на вказаному автобусі додому, цей автобус було зупинено на блок пості працівниками прикордонної служби . Так само , без пояснень причин , їх повторно було затримано і доставлено на цей раз вже в прикордонний пункт в Тячівському районі в смт. Солотвино, де його тримали три доби. Просить закрити справу про адміністратвине правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністратвиного правопорушення.

Розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

З протоколу адміністративного затримання від 4.12.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , затримано 4.12.2022 року та поміщено у СП "Солотвино". При цьому вказаний протокол не містить відомостей щодо часу звільнення затриманого ОСОБА_1 (а.с. 2).

Як вбачається з протоколу затримання ОСОБА_1 , такий складено уповноваженою особою ОСОБА_4 .

З письмових пояснень лейтенанта ОСОБА_4 , яким складено протокол затримання вбачається, що близько 22 год. 10 хв. 4грудня 2022, під час виконання наказу на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Группа реагування» в районі 262 прикордонного знаку,було виявлено громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянином України ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які прибули до околиці м. Тячів. Вказані особи не змогли вказати мету знаходження в прикордонній смузі та в ході фільтраційних заходів визнали, що мають намір незаконно перетнути державний кордон з України до Румунії поза пунктами пропуску. (а.с. 8).

До матеріалів справи також долучено письмові пояснення ОСОБА_2 , які в кінці тексту пояснень не містять жодного підпису. У вказаних поясненнях, зазначено, що він приїхав на Закарпаття з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з метою перетнути кордон через те, що в регіоні де вони проживають існує небезпека для життя через війну. Жодних визнавальних пояснень щодо вчинення спроби у незаконний спосіб перетнути кордон, вказні пояснення не містять.

При цьому, ні з вказаного рапорту, ні з протоколу затримання та протоколу адміністративного правопорушення не можливого встановити в який саме спосіб вказані особи здійснювали таку спробу та взагалі чи мала місце така спроба.

З долучених ОСОБА_1 на підтвердження невинуватості письмових доказів, вбачається, що до складення відносно нього 4.12.2022 протоколу про адміністративне затримання та адміністратвине правопорушення, він затримувався також 1.12.2022 та відносно нього 2.12.2022 було складено протокол за вчинення аналогічного адміністративного правопорушення. Вказане підтверджено протоколом про адміністратвине затримання та протоколом про адмінстратвине правопорушення серії ЗхРУ №140015 від 2.12.2022.

З долучених до матеріалів справи трьох квитків на яких міститься печатка з написом АС Тячів диспетчер-касир вбачається, що такі придбані за ціною 140 грн. 04.12.2022 на рейс призначений на 18 год. 40 хв Ужгород-Рахів. Всі три квитки, є різними в розумінні того, що написи зазначені в них, розміщені в різних місцях (а.с. 18).

Аналізуючи в сукупності письмові пояснення ОСОБА_1 та долучені під час розгляду справи квитки , протколи про адміністратвине затримання та адмінстратвине правопорушення слід констатувати, що з цих пояснень можливо встановити місце затримання ОСОБА_1 , а саме місце розміщення «Контрольного посту», що на виїзді з міста Тячів. Під час розгляду справи встановлено, що вказний «Контрольний пост» розташований прямо на автошляху Н-09 національного значення, що веде в напрямку з м. Рахів, проходить через місто Тячів та закінчується в м. Мукачів. Саме ж по собі, зазначення ОСОБА_2 письмове визнання наміру перетнути кордно без зазначення, що такий перетин повинен був бути здійснений у незаконний спосіб, не може свідчити про вчинення спроби перетину державного кордону затриманою особою.

Посадовою особою, яка складала протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в групі, обставин щодо місця затримання вказаних осіб, яке знаходиться на дорозі міжрегіонального значення не враховано, хоч такі як встановлено під час розгляду справи, були основними доводами наявності у ОСОБА_1 умислу на спробу незаконного перетину кордону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинених групою осіб. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №006757 від 5.12.2022 року та долучені до нього матеріали справи, вважаю, що спроба перетину ОСОБА_1 будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинена групою осіб, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник