1Справа № 335/9868/23 3/335/3268/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О., розглянувши адміністративний матеріал, який з надійшов від Військової служби правопорядку в гарнізонах ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, маючого одну малолітню дитину, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом серії ДНЗ-2/1169 від 22.09.2023 року про військове адміністративне правопорушення, 22.09.2023 о 00 год. 20 хв., будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді розвідника військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду (який настає з моменту введення воєнного стану відповідно до ст. 1 Закону України про оборону України»), виконуючи обов`язки військової служби за призначенням в супереч вимогам статей 11,13,120,241 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебував в м. Запоріжжя по вул. Перемоги поблизу буд. 72-Б в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря КНП «ОКЗ з надання психіатричної допомоги» ЗМР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.09.2023 року №8349, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Сполохов Є.О. заявив клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в якому зазначив, що було порушено порядок освідування, який передбачений ст. 266-1 КУпАП. Також захисник вважав, що ОСОБА_1 22.09.2023 виконував обов`язки військової служби. Надав пояснення, які викладені в його письмовому клопотанні.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином через свого захисника та додатково sms-повідомленням.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 22.09.2023 він особисто телефонував у в/ч НОМЕР_1 щодо військовослужбовця ОСОБА_1 .. Керівництво військової частини підтвердило, що останній виконує службові обов`язки. Будь-яких видів звільнення у нього не було. ОСОБА_1 перебував за кермом свого автомобіля та був зупинений працівниками поліції, які потім повідомили Військової служби правопорядку про даний факт. Оперативний черговий військової частини точно підтвердив, що ОСОБА_1 проходить службу. Затим старший сержант ВСП ОСОБА_3 доставляв порушника до лікарні. Під час складення протоколу ОСОБА_1 свою провину визнавав. Акт огляду не складався, так як у патруля не було алкотестера і тому порушника було відразу доставлено до лікарні. Направлення до медичної установи не видавали. Свідків у протоколі не зазначали і відеофіксація не велась. Коли почалася війна, то припинила надавати послуги повірочна компанія, через що алкотестери патрулям не видаються.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що він як начальник патруля ВСП має право перевіряти документи в будь-якого військовослужбовця. Подія мала місце під час комендантської години, ОСОБА_1 затримали поліцейські, які були зобов`язані повідомити ВСП. Під час перевірки документів у ОСОБА_1 не було ні відпустки, ні лікарняного, ні відрядження, ні спецперепустки. Якщо підтверджується, що солдат перебуває у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, то він як начальник патруля має право його затримати. Але у патруля немає можливості такої як у поліцейських проводити медобстеження на місці чи проводити відеозапис або залучати двох свідків. За таких обставин є можливість пройти огляд у медзакладі. 22.09.2023 було встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 перебував в межах Запорізького гарнізону незаконно. Але коли складалися матеріали за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, то не було ніяких відомостей про самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 . На автомобілі, яким керував ОСОБА_1 була позначка у вигляді «+», у ньому була купа військового майна, останній повідомив, що він переїздить до нової військової частини. ОСОБА_1 був затриманий та доставлений до комендатури для з`ясування всіх обставин. ВСП має право проводити огляд на стан сп`яніння на місці, але наразі позбавлені такої можливості через відсутність технічних засобів. Акт огляду на стан сп`яніння та направлення до медзакладу не складалися.

Свідок ОСОБА_4 суду повідомила, що вона та ОСОБА_1 перебувають у фактичних шлюбних відносинах вже три роки та разом проживали в м. Запоріжжі. У вересні 2023 року ОСОБА_1 пройшов ВЛК та був визнаний обмежено придатним, тому не може виконувати свої службові обов`язки. За цих обставин ОСОБА_1 почав шукати собі роботу. 22.09.2023 ОСОБА_1 зателефонував їй і сказав, що буде у м. Запоріжжі у своїх справах, тому хотів з нею зустрітися, але вона його тієї ночі так і не побачила. ОСОБА_1 відпросився у свого безпосереднього керівника командира ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення адвоката Сполохова Є.О., свідків, дослідивши матеріали справи про військове адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається: «Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння».

Відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 7 «Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої Наказом Міністерства оборони України 23 жовтня 2021 року № 329: «До протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення).

Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства.

Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії. а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ССПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Кobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Аvsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ССПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин спри встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожні елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішене підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношенні події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказі; встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія| обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-я обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння люд може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстав для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено і який діяв станом на 22.09.2023.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України, суду надано наступні докази: протокол серії ДНЗ-2/1169 про військове адміністративне правопорушення від 22.09.2023; висновком лікаря до КНП «ОКЗ з надання психіатричної допомоги» ЗМР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.09.2023 №8349; копію Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022; копію Указу Президента України №757/2022 від 07.11.2022.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Відповідно до ч. 4 ст. 266-1 КУпАП у разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ч. 9 ст. 266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Судом встановлено, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведений з порушенням вищевказаних вимог, що передбачені у ст. 266-1 КУпАП, зокрема огляд без достатніх правових підстав здійснений одразу у закладі охорони здоров`я, а саме КНП «ОКЗНПД» ЗОР, при цьому у матеріалах провадження відсутні будь-які докази з приводу того, що ОСОБА_1 був не згоден на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів чи не згоден з результатами такого огляду.

Навпаки, свідки пояснили, що ОСОБА_1 не заперечував щодо огляду, але у патруля не було технічної можливості забезпечити проведення огляду на місці події.

Таким чином, суд приходить до висновку про недійсність огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , які відображені у висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швідкість реакції від 22.09.2023 № 8349.

Суд позбавлений дискреції збирати докази самостійно, приписи ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є імперативними, порушення порядку проведення огляду, що передбачений ст. 266-1 КУпАП виключає можливість прийняття висновку медичного огляду в якості доказу доведеності винуватості, у зв`язку з чим, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП України не підтверджена.

З наданих суду матеріалів не встановлено даних, які б достовірно доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, враховуючи встановлені судом обставини. Отже, суд вважає не доведеною в тому числі й об`єктивну сторону даного правопорушення, зокрема, перебування в стані алкогольного сп`яніння цим військовослужбовцем.

На переконання суду, долучені до адміністративного матеріалу докази є сумнівним та не підтверджують наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Коробов проти України»).

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява Р7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статні 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Таким чином, припущення викладені в фабулі протоколу не можуть використовуватись для обґрунтуванням обвинувачення.

Інших доказів, які б свідчили про скоєння ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення суду не надано.

Оцінивши отримані в судовому засіданні покази особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, досліджені письмові докази, суд приходить до висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ..

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таке положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка викладеної у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, дана справа підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 266 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 172-20 ч. 3, 251, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.О. Романько