Справа № 548/840/23
Провадження № 3/548/236/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2023 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Старокожко В.П., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, працюючого охоронцем КП "Комунсервіс", відомості про пільгові статуси, сімейний стан, наявність утриманців, РНОКПП в матеріалах справи відсутні, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_2 10.04.2023 року близько 17 год. 34 хв. в м. Хорол по вул. 1 Травня/33 Лубенського району Полтавської області керував автомобілем марки ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в КП "ЛЛІЛ" Лубенської міської ради на відеозапис з бодікамери, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не направив.

Незважаючи на неявку в судові засідання ОСОБА_2 , вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутність останнього, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язує суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Судові засідання по даній справі призначалися до розгляду на 28.04.2023, 11.09.2023, 05.12.2023, 26.12.2023 про дату та час судових засідань ОСОБА_2 був повідомлений наленим чином про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення. Таким чином ОСОБА_2 свідомо не з`являвся в судові засіданя, що суд розцінює як зловживання своїми правами.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 130 ч.1 КУпАП підтверджується наступною дослідженою та перевіреною в судовому засіданні сукупністю доказів:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 337036 від 10.04.2023 року, де зазначені обставини вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено наявні в ОСОБА_2 ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

- записами відеореєстратора службового автомобіля на якому видно, що саме ОСОБА_2 керує автомоіблем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , виходит у нього із закерма після зупинки.

- записами з бодікамери праівників поліції, на яких зафіксовано спікування ОСОБА_2 з працівниками поліції, неодноразові пропозиції останньому пройти огля на стан сп`яніння на місці зупинки транспорного засобу та у медичному закладі. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 проходити огляд на стан сп`яніння на місці відмовився, виявив бажання пройи огляд у медичному закладі. При проходженні огляду у медичному закладі, при продутті ним агазоаналізатора, аналіз показав 1.03 проміле.

Таким чином винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП є повністю доведеною.

Категорична заборона вживання спиртного учасниками ДТП є загальновідомим правилом, яке міститься в ПДР, та вивчається кожним водієм. Свідоме нехтування цим правилом є неприпустимим та свідчить, що такою дією, в даному випадку особа намагається приховати факт керування транспортним засобом в стані спяніння.

На переконання судді немає підстав визнавати огляд на стан сп`яніннянедійсним, в зв`язку з тим, що він був прроведений пізніше 2-х годин після зупинки правопорушника.

В судовому засіданні встановлено, що водій ОСОБА_2 був доставлений до лікувального закладу через протягом 2-х годин після його зупинки.

Матеріали справи свідчать, що навіть на момент огляду в лікувальному закладі в останнього був виявлений стан алкогольного спяніння, це безумовно свідчить, що на момент його зупинки працівниками поліції, останній перебував в стані алкогольного спяніння, так як за стандартних умов, час, що проходить сприяє виведенню алкоголю, а не його накопиченню.

В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили проте, що після зупинки ОСОБА_2 і до моменту огляду мали місце умови, за існування яких стан алкогольного спяніння останнього міг підвищитися, а не знизитися.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Другим реченням цієї статті визначено засоби, якими встановлюються ці дані, що можуть бути доказами по справі.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_2 грубого адміністративного правопорушення у сфері транспорту, за відсутності обставини, що помякшують його відповідальність, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень у сфері транспорту, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_2 вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, що передбачений санкцією ч.1ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбаченихст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1ст.130 КУпАПяк безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи положення ч.1ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1ст.130 КУпАП.

Згідност. 40-1 КУпАПсудовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положеньст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 536.80 грн. належить стягнути з ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9,23,32,33,ч.1 ст.130,251,252,280,283,284,289,294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в сумі 17000 /сімнадцять тисяч / грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Реквізити для сплати штрафу: Полтавська/21081300 код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рр UA0016001).

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП сума штрафу, вказана вище, підлягає стягненню у подвійному розмірі - в сумі 34000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 536.80 грн.(отримувач: ГУК Полтав.обл/Полтавська/21081300 код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рр: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106)

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

Суддя: В.П. Старокожко