Справа № 474/856/22
Провадження № 3/474/3/23
Провадження № 3/474/40/23
ПОСТАНОВА
Іменем України

01.02.23р. смт Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., розглянув справу про адміністративне правопорушення, матеріали по якій надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, неодруженого, моториста-дизеліста взводу роти забезпечення руху інженерного батальйону військової частини НОМЕР_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15, ч. 3 ст. 173-20 КУпАП, -

встановив:

27.12.2022р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії А 2558 № 49 від 23.12.2022р., згідно якого 03.12.2022р., о 18 год. 00 хв., повертаючись з військової частини НОМЕР_2 самовільно покинув службовий автобус без відома командира в умовах особливого періоду. Місце знаходження було не відоме. Повернувся до ТПД 07.12.2022р. о 12 год. 00 хв. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Крім того 23.01.2023р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії А 2558 № 4 від 17.01.2023р., згідно якого 17.01.2023р., о 20 год. 40 хв., перебуваючи на території тимчасового місця дислокування інженерного батальйону в/ч НОМЕР_3 в умовах особливого періоду перебував в нетверезому стані. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно протоколів автоматизованого розподілу справи між суддями від 23.01.2023р. головуючим суддею визначено суддю Сокола Ф.Г.

Постановою від 23.01.2023р. справи про адміністративне правопорушення № 474/856/22, провадження № 3/474/3/23, та № 474/68/23, провадження № 3/474/40/23, щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, об`єднані в одну справу, які й присвоєний єдиний унікальний номер 474/856/22.

ОСОБА_2 в судове засідання призначене на 01.02.2023р. не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи приписи ст. 268 КУпАП та з огляду на те, що участь особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду справи є необов`язковою, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 .

Розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю встановленим таке.

Згідно ст. 1 Закону України Про оборону України № 1932-XII від 06.12.1991р. особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України Про правовий режим воєнного стану визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні у разі збройної агресії, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Військове командування, в межах повноважень видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Обов`язки військовослужбовців визначені Статутом внутрішньої служби ЗС України, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб.
Указом Президента України від 14.03.2022р. № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 15.03.2022р. № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022р. строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022р. № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 21.04.2022р. № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022р. строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022р. № 341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 21.04.2022р. № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022р. строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022р. № 573/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом Українивід 22.05.2022р. № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022р. строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022р. № 757/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом Українивід 16.11.2022р. № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022р. строком на 90 діб.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП (в редакції, яка діяла на станом на дату вчинення адміністративного правопорушення - 03.12.2022р.) передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
З об`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.
Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Водночас зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії А 2558 № 49 від 23.12.2022р. вбачається, що ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає у тому, що він 03.12.2022р., о 18 год. 00 хв., повертаючись з військової частини НОМЕР_2 самовільно покинув службовий автобус без відома командира в умовах особливого періоду, місце знаходження його було не відоме, повернувся до ТПД 07.12.2022р. о 12 год. 00 хв.,

Тобто в протоколі не зазначено об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме чому проявилося недбалість та суспільно-небезпечні наслідки, які могли настати в результаті цього.
При цьому слід зазначити, що дії ОСОБА_2 , які зафіксовані у вищевказаному протоколі, можуть підпадати під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП (в редакції, яка діяла на станом на дату вчинення адміністративного правопорушення - 03.12.2022р.), яка передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду.
Частина 3 ст. 172-20 КУпАП, (в редакції, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення - 17.01.2023р.), передбачає відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, а саме розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, якщо вони вчинені особою, в умовах особливого періоду.

Тобто законодавець в ч. 3 ст. 172-20 КУпАП виділив три самостійні склади адміністративного правопорушення, а саме:

- розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

- поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані;

- відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії А 2558 № 4 від 17.01.2023р. вбачається, що ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає у тому, що він 17.01.2023р., о 20 год. 40 хв., перебуваючи на території тимчасового місця дислокування інженерного батальйону в/ч НОМЕР_3 , в умовах особливого періоду перебував, в нетверезому стані.

Водночас відповідно висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 4 від 17.01.2023р. та акту відмови щодо медичного опосвідчення від 17.01.2023р., ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, фактично в діях ОСОБА_2 вбачається наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, який полягає у відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не поява на території військової частини в нетверезому стані.

Вищевказане, в свою чергу, свідчить про невірне зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення серії А 2558 № 4 від 17.01.2023р. суті та обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 та ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколах про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі за ч. 2 ст. 172-15 та ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях складу і події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 172-15, 247, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-15 та ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутню складу і події адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол