"21" грудня 2023 р. Справа № 363/3882/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого виконавчим директором ТОВ «Дорадо-Альянс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний матеріал за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Так зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 08.11.2022 року серії ААД №319829, складеному відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП слідує, що 08.11.2022 року о 08 год. 25 хв. в с. Нові Петрівці по вул. Свято-Покровська, 85, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Хонда CR-V, д/н НОМЕР_1 , під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя по вул. Київський до головної дороги вул. Свято-Покровська, не надав перевагу у русі автомобілю Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В провину ОСОБА_1 ставиться порушення ним вимог п. 16.2, 2.1 додатку 2 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

14.12.2022 року ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив розглядати справу за його відсутності, посилався на те, що пояснення, додані до протоколу підтримує в повному обсязі, про що надав відповідну заяву.

Так, з пояснень ОСОБА_1 , доданих до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №319829 від 08.11.2022 року слідує, що 08.11.2022 року о 08 год. 25 хв. в с. Нові Петрівці по вул. Свято-Покровська, 85, він дійсно керував справним автомобілем Хонда CR-V, д/н НОМЕР_1 , при цьому виїжджав з провулку с. Н. Петрівці, вул. Свято-Покровська, за будинком №83. Зупинившись, щоб пропустити транспорт, який рухався по дорозі, отримав о 08 год. 25 хв. удар з лівого боку в районі лівого переднього крила від автомобіля Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 , що рухався в напрямку м. Києва у правому ряду, відокремленому суцільною лінією з великою швидкістю. Незважаючи на те, що водій автомобіля Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 почав гальмувати метрів за 30-40 від автомобіля ОСОБА_1 , зіткнення з цим автомобілем йому уникнути не вдалося. Внаслідок зіткнення автомобіль ОСОБА_1 отримав значні ушкодження.

Представник ОСОБА_1 адвокат Грубник Д.Л. надав суду клопотання про закриття провадження у цій справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Посилався на те, що протокол складено протиправно на ОСОБА_1 , який є саме потерпілим від ДТП, що сталася 08.11.2022 року, зазначений протокол складено з чисельними помилками, додаток 2 до ПДР України не має жодного стосунку до цієї справи, оскільки він належить до розділу 34 ПДР України і визначає дорожню розмітку та не містить п. 2.1. Очевидно інспектор мав на увазі не дорожню розмітку і не додаток 2 до ПДР України, а знак 2.1 «Дати дорогу», який належить до знаків пріоритету і визначається Розділом 33, п. 2 «Знаки пріоритету» ПДР України. З протоколу не вбачається, що ОСОБА_1 , повертаючи праворуч не надав перевагу в русі пішоходам або велосипедистам. Відповідно до п. 1.2 розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України позначає край проїзної частини автомобільних доріг та вулиць, межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів або велосипедної смуги. Зі схеми, доданої до протоколу вбачається, що в момент зіткнення автомобіль ОСОБА_1 не перетинає широку суцільну лінію, що позначає край проїзної частини, зі схеми вбачається дотримання ОСОБА_1 ПДР України, оскільки надаючи перевагу у русі транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі, він на неї не виїздив. Натомість автомобіль Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 здійснював випередження транспортних засобів у заборонений правилами дорожнього руху спосіб, шляхом виїзду на непризначене для цього узбіччя. ОСОБА_1 під`їхавши до головної дороги зупинився перед суцільною лінією дорожньої розмітки, яка відділяє проїзну частину дороги від узбіччя, зупинився і пропускав транспорт, що рухався по головній дорозі у напрямку м. Вишгород. Водій автомобіля Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , рухався в потоці в напрямку м. Вишгород, маючи намір обігнати автомобілі, що рухалися попереду на великій швидкості, здійснив виїзд на непризначене для руху автомобілем узбіччя та випереджав по ньому транспортні засоби, що рухалися у попутному напрямку. Побачивши перед собою автомобіль Хонда CR-V, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 намагався повернутися до дороги, але не встиг, скоїв ДТП, чим завдав шкоду транспортному засобу ОСОБА_1 . Зазначене підтверджується не лише самим протоколом, схемою ДТП, а і фото- та відео матеріалами, що додані до клопотання.

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 показав суду, що дійсно 08.11.2022 року він на автомобілі Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 , рухався по вул. Свято-Покровська зі сторони с. С. Петрівці в бік м. Вишгорода приблизно о 08 год. 25 хв. та зіштовхнувся з автомобілем Хонда CR-V, д/н НОМЕР_1 , який виїжджав з провулку вул. Свято-Покровська з другорядної дороги. ОСОБА_2 використав екстрене гальмування, але із-за слизького дорожнього покриття повністю зупинити свій автомобіль не зміг. Крім того із-за щільного потоку машин, здійснити об`їзд теж не вдалось. Як результат сталася ДТП.

Допитані судом інспектори ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області показали суду наступне:

Так ОСОБА_3 показав суду, що працює інспектором ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області. 08.11.2022 року ним дійсно було складено протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, за порушення ПДР України, але в протоколі від 08.11.2022 року ним невірно та помилково зазначені пункти ПДР України, які порушив ОСОБА_1 . Так, замість п. 16.2 потрібно вказати п. 16.11, а замість п. 2.1 додатку 2, потрібно вказати п. 2.1 додатку 1ПДР України.

ОСОБА_4 показав суду, що працює інспектором ВРПП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області. Так, 08.11.2022 року ним було складено схему місця ДТП, яку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписали та повністю з нею погодилися, жодних заперечень не було. Крім того свідок відібрав пояснення від ОСОБА_1 , що додані до протоколу.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначили, що ОСОБА_1 були проігноровані вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України «Дати дорогу» із-за чого і відбулася ДТП. На ОСОБА_2 протоколу про порушення ПДР України в цій ситуації не складалося, окрім винесення постанови за керування т/з без страхового полісу.

ОСОБА_3 просив долучити до матеріалів фото з місця ДТП, зафіксованої протоколом та схемою, інші учасники процесу проти залучення фото не заперечували.

Таким чином судом було встановлено, що особа, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 з обставинами, викладеними в ньому категорично не погоджувався; інший учасник ДТП теж себе винним не вважав; внаслідок ДТП, що мала місце 08.11.2022 року за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортні засоби отримали механічні пошкодження; інспектори Вишгородського РУП посилалися на те, що допустили помилку, зазначаючи не той пункт ПДР України в протоколі, при цьому встановлення вини є ключовою ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 .

За ч. 1 ст. 273 КУпАП - експертиза призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

А відтак, заслухавши доводи ОСОБА_1 , адвоката Грубника Д.Л., іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , вислухавши пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ґрунтовно вивчивши обставини справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд по вказаній справі 26.12.2022 року призначив судову автотехнічну експертизу, оскільки прийшов до висновку у дійсній потреби в спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування по цій справі.

07.02.2023 року на адресу суду від директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було спрямовано до суду клопотання щодо погодження більш розумного строку проведення зазначеної експертизи, тобто понад 90 календарних днів, із-за поточної завантаженості експерта.

Судом було доведено до відома ОСОБА_1 , адвоката Грубника Д.Л., іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , зазначене клопотання експерта і заперечень, незгоди щодо погодження більш розумного строку призначеної експертизи від вказаних осіб до суду не надійшло.

28.11.2023 року на адресу суду директором Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) спрямований висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 22.11.2023 року за №2422/23-52.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, після надходження до суду висновку експерта, призначено на 11.12.2023 року.

В судове засідання 11.12.2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також представник ОСОБА_1 адвокат Грубник Д.Л. не з`явились. У зв`язку з чим розгляд зазначеної справи було відкладено на 21.12.2023 року

В судове засідання 21.12.2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 теж не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник ОСОБА_1 адвокат Грубник Д.Л. 21.12.2023 року надав суду клопотання про закриття провадження у цій справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України». Так, у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Конституції України.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року за N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Стаття 14 ЗУ «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пункт 12.3 ПДР України зазначає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Зі змісту п. 16.3 ПДР України слідує, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються перехрещуваною дорогою, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13 , світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Пунктом 16.11 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 зазначено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 08.11.2022 року серії ААД №319829, складеному відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП слідує, що 08.11.2022 року о 08 год. 25 хв. в с. Нові Петрівці по вул. Свято-Покровська, 85, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Хонда CR-V, д/н НОМЕР_1 , під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя по вул. Київський до головної дороги вул. Свято-Покровська, не надав перевагу у русі автомобілю Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Частина 2 ст. 251 КУпАП наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Інспектором Вишгородського РУП ГУНП В Київській області, що склав протокол відносно ОСОБА_1 зазначалося ньому, що останній порушив п. 16.2, 2.1 додатку 2 ПДР України, під час розгляду справи судом, інспектор зазначив, що ці пункти ПДР вказані ним в протоколі помилково, необхідно було зазначити п. 16.11, п. 2.1 додатку 1ПДР України. При цьому, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП до матеріалів справи особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення додано: протокол серії ААД №319829 від 08.11.2022 року, схему місця ДТП від 08.11.2022 року, копію посвідчення водія ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема і своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вже зазначалося, суд по вказаній справі 26.12.2022 року призначив судову автотехнічну експертизу, оскільки прийшов до висновку у дійсній потреби в спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування по цій справі.

Так, згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 22.11.2023 року за №2422/23-52, що надійшов до суду 28.11.2023 року:

У даній дорожній обстановці водій автомобіля Хонда CR-V, д/н НОМЕР_1 ,ОСОБА_1 з технічної точки зору мав діяти у відповідності до вимог п. 16.11, 16.3 ПДР України, а при виникненні небезпеки для його руху, відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. Водій автомобіля Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 ,ОСОБА_2 з технічної точки зору мав виконувати вимоги п. 12.9 б ПДР України (якщо на даній ділянці дороги наявні обмеження швидкості руху транспортних засобів 40 км/год) та вимоги п. 1.10 ПДР України відповідно до зазначеного терміну «узбіччя».

У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Хонда CR-V, д/н НОМЕР_1 ,ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України з технічної точки зору, у тому числі вимогам п. 16.11, п. 16.3, п. 12.3 ПДР України, які є стосовні конкретних обставин даної пригоди, в той час як дії водія автомобіля Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 ,ОСОБА_2 з технічної точки зору не відповідали вимогам п. 12.9 б ПДР України (якщо на даній ділянці дороги наявні обмеження швидкості руху транспортних засобів 4- км/год) та вимогам п. 1.10 ПДР України відповідно до зазначеного там терміну «узбіччя».

Автомобіль Хонда CR-V, д/н НОМЕР_1 ,в момент первинного контакту міг перебувати або у нерухомому стані, або у стані безпосередньо перед його зупинкою, а автомобіль Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 ,на момент цього контакту був у рухомому стані.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля Хонда CR-V, д/н НОМЕР_1 ,ОСОБА_1 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення автомобіля Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 ,із своїм транспортним засобом у порядку виконання вимог п. 12.3 ПДР України. У даній дорожній обстановці водій автомобіля Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 ,ОСОБА_2 мав технічну можливість попередити дане зіткнення шляхом виконання вимог п. 1.10 ПДР України відповідно до зазначеного там терміну «узбіччя».

У даній дорожній обстановці з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходиться (перебувають) дії водія автомобіля Хюндай Соната, д/н НОМЕР_2 ,ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п. 1.10 ПДР України відповідно до зазначеного терміну «узбіччя».

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, суд дійшов висновку, що по даній справі не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт вчинення ОСОБА_1 08.11.2022 року порушення вимог ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі за №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі за №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд зазначає, що вказані та досліджені судом докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 124, 245, 251, 252, 247, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Дьоміна