Провадження № 33/4808/49/23
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 6.12.2022 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 23 жовтня 2022 року о 23год. 55хв. по вул. Коновальця, 328 в м. Івано-Франківськ керував транспортним засобом DACIA LOGAN номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У встановленому законом порядку пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП «ПНЦ ІФ ОР». Згідно висновку лікаря № 777 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «А» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови суду, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним встановленням обставин, необхідних для вирішення справи, недоведеності встановлених обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що було порушено його право на захист, оскільки розгляд справи був проведений без його участі, оскільки він перебував на лікуванні і до суду направляв відповідне клопотання про перенесення судового засідання з підтверджуючими документами, як електронними засобами зв`язку, так і поштовими, однак судом це не було взято до уваги. Ставить під сумнів медичний висновок, вважає його поверхневим та таким, який базується на припущеннях, оскільки не вказано, що лягло в його основу та які лабораторні дослідження були проведені. Зазначає, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини. У протоколі суть порушення не була сформульована зрозуміло та не зазначено, який порядок проходження було запропоновано водієві. Вказує, що працівниками поліції не було складено направлення в медичний заклад для проходження медичного огляду, що підтверджується відеозаписом події, на якому працівник медичного закладу про це наголошує, а огляд вже відбувся, що є порушенням п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також апелянт посилається на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що у сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів справи. Зазначає, що свідків на місці зупинки транспортного засобу, які б могли засвідчити повноту проведення всіх процедур, не було, а тому при наявності сумнівів та суперечностей в доказах і матеріалах справи, такі документи не можна вважати доказами. Просить постанову судді скасувати, провадження у справі щодо нього закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи та пояснення апелянта про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

В діях ОСОБА_1 є ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його вину не підтверджено у передбаченому законом порядку.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення належної якості. Апелянт подав таку копію протоколу, яка не піддається читанню. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення ОСОБА_1 права на захист, оскільки йому належно не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому фактично не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності й безумовною підставою для скасування постанови суду. Суд не має повноважень на вручення нової копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належно роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів зіпсованого дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Розгляд справа судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 слід визнати порушенням його права на захист. Як підтверджено ним в той день він був на прийомі у домашнього лікаря через хворобливий стан. При цьому він вживав заходи для повідомлення суду, однак через технічні причини (відсутність світла, повітряна тривога) його повідомлення вчасно не поступило до суду. В умовах воєнного стану за таких випадків суду слід відкладати судовий розгляд.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За таких порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 6.12.2022 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький