Справа № 950/189/22
Номер провадження 3/950/202/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Чхайло О. В., при секретарі судового засідання Сивоконь А.І., з участю представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Грищука Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 (м. Краснопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , гр. України, студента «Лебединського педагогічного коледжу»;

за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР № 212752 від 14.01.2022 року ОСОБА_1 , звинувачується в тому, що він 14.01.2022 року о 11:05 год., по вул. Рибалка, в с. М.Вистороп, Сумського району, Сумської області керував автомобілем ВАЗ 21061, номерний знак: НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні наголосив, що винуватим себе не визнає, та пояснив, що він дійсно 14.01.2022 року о 11:05 год., по вул. Рибалка, в с. М.Вистороп, Сумського району, Сумської області керував автомобілем ВАЗ 21061, номерний знак: НОМЕР_1 , де й був зупинений працівниками поліції, після чого один з працівників поліції відвів його в сторону та звинуватив у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, та сказав щоб ОСОБА_1 , підписав протокол та відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння щоб не гаяти час. Після чого він надав пояснення працівникам поліції, та заперечив вживання ним наркотичних засобів. Пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці, від працівників поліції на місці зупинки пропозицій не надходило, а відразу було запропоновано відмовитися від даної процедури, а підписавши протокол можно було рухатись далі, проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичної експертизи пропозицій також не надходило.

Свідка ОСОБА_2 , який безпосередньо перебував з ним до та під час події працівники поліції до уваги не взяли.

Свідкам зазначеним в протоколі працівники поліції провели пояснюючу бесіду про те, що треба казати та підписувати.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Грищук Д.В., в судовому засіданні наголосив, що ОСОБА_1 , винуватим себе не визнає, та пояснив, що 14.01.2022 року о 11:05 год., по вул. Рибалка, в с. М.Вистороп, Сумського району, Сумської області керував автомобілем ВАЗ 21061, номерний знак: НОМЕР_1 , де був зупинений працівниками поліції, та звинувачений у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Після чого він надав пояснення працівникам поліції, зазначивши те, що він не вживав наркотичних препаратів взагалі, та перебуває в адекватному, тверезому стані. Пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці, від працівників поліції на місці зупинки пропозицій не надходило, а відразу було запропоновано відмовитися від даної процедури, а підписавши протокол можно було рухатись далі. Проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичної експертизи пропозицій також не надходило пропозицій, після підписання протоколу його навіть не відсторонили від керування транспортним засобом. Також при підписанні протоколу про адміністративне правопорушення ДПР № 212752 від 14.01.2022 року працівники поліції не вказали дату та час його складення, а також відсутня дата, рік та час скоєння адміністративного правопорушення, хоча й повинні були зробити це безпосередньо на місці події та у присутності правопорушника, що вбачається з копії протоколу яка була вручена ОСОБА_1 .

Вислухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника адвоката Грищука Д.В., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідне формулювання суті адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 створює умови для двозначності тлумачення складу адміністративного правопорушення та не дає можливості правильно визначити об`єктивну сторону правопорушення, за яке притягується до адміністративної відповідальності останній.

В такому випадку Суд підкреслює, що він неодноразово наголошував на особливостях гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) в даній категорії справ.

Отже, роблячи висновки по суті пред`явленого ОСОБА_1 «обвинувачення» Суд підкреслює, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення ЄСПЛ «Жупнік проти України»)

Обов`язково слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Важливо, що деталі вчинення правопорушення можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому «обвинувачення» (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі «Камасінскі проти Австрії»).

Зазначені положення вимагають при викладенні фактичних обставин правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення відобразити всі елементи складу відповідного правопорушення, які вважаються встановленими.

Але в спірних правовідносинах в протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона відображена не чітко, що позбавляє можливості Суд правильно кваліфікувати дії ОСОБА_1 .

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом є завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що досліджені судом докази не дають підстав зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, в матеріалах справи мається протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак, суд вважає, що даний доказ не підтверджує вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення та знаходить обґрунтованими доводи про недоведеність висунутих звинувачень, враховуючи помилки допущені при складанні адміністративного матеріалу відносно останнього.

Як свідки вчиненого правопорушення, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР № 212752 від 14.01.2022 року, в судове засідання не з`явилися, і які б могли підтвердити чи спростувати обставини.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні у справі докази, дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність звинувачень ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю згідно зі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 245, 251, 252, 280 КУпАП;

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі до Сумського апеляційного суду скарги через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя: Олександр ЧХАЙЛО