Справа № 174/636/22
Провадження № 3/174/3/2023
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2023 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Ілюшик І.А., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 працюючого ТОВ «Мотронівський ГЗК», слюсарем,-

якому згідно ст. 268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

05.11.2022 р. о 02.23 год. ОСОБА_1 керував автомобілем в Дніпропетровській області м. Вільногірськ по вул. Центральна, 39, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, так як мав запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою застосуванням газоаналізатор «Драгер» або проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину не визнав та пояснив, що 04.11.2022 року він з його товаришем ОСОБА_2 в гаражі ремонтували автомобіль, затримались після комендантського часу. Коли вони вже вночі 05.11.2022 року їхали додому, їх зупинили співробітники поліції і поліцейський одразу сказав, що він, ОСОБА_3 , перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Що таке «Драгер» йому не пояснили, на місці зупинки не показували і не роз`яснювали як ним користуватись. Про огляд в медичному закладі працівники поліції сказали, що відвезуть його в м. Кам`янське на огляд і там залишать. Його відвезли у відділення, один із співробітників поліції сів за кермо його автомобіля, а він до поліцейського автомобіля. Вони його залякували і з цією метою показували відео, яке не стосується даної справи, однак міститься на диску долученому до матеріалів.

Адвокат Неминущій Г.Л. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній поліцейським зупинений безпідставно, він не мав ознак алкогольного спяніння, на місце зупинки газоаналізатор водію не було продемонстровано, йому не розяснили як користуватись «Драгером», імовірно співробітники поліції його не мали в наявності, тому ОСОБА_1 не мав можливості вимагати сертифікат відповідності та дані приладу, які не вказані і у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння. Письмові пояснення від його імені складені працівниками поліції, він з ними не згоден про що повідомив в судовому засіданні, в них відсутній час та виправлена дата. Відеозапис не є безперервним і поки вони їхали до поліцейського відділення, то відеозапис не здійснювався. В автомобілі разом із ОСОБА_1 перебував свідок ОСОБА_2 , який мав водійське посвідчення і саме йому ОСОБА_1 міг передати право керувати транспортним засобом. Дійсно, про це співробітників поліції ніхто не повідомив, але вони були зобов`язані самі з`ясувати цю обставину, а не пропонувати викликати тверезого водія. В належному порядку ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відсторонили і про таке відсторонення в протоколі не вказано.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа «Озтюрк проти Німеччини», «Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства»). При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно дійти висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП, обовязок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

КУпАП визначає форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення і рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. У них, зокрема, мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації. Предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, та які визначають його суть.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно та всебічно зясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 зазначеного Порядку також передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.

Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, яка визначає саму процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, деталізує процедуру такого огляду у залежності від виду сп`яніння.

Пунктами 2 та 3 розділу І цієї Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015р. (далі - Інструкція) визначено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. 6 та 7 розділу І Інструкції, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

При цьому, логічне тлумачення положень ч. 2 ст. 266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан спяніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан спяніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обовязковим у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що він перебував разом із ОСОБА_1 в гаражі, ремонтував автомобіль, оскільки тому зранку потрібно було везти дитину в м. Дніпро, вони затримались і повертались додому вже після початку комендантської години. 05.11.2022 року о 02:50 їх зупинили співробітники поліції, запропонували водію дихнути в «Драгер», але прилад не показували. Свідок зазначив, що на його думку у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не було. Потім ОСОБА_1 вийшов із машини, про що з ним спілкувались співробітники поліції свідок вже не чув, оскільки залишився в автомобілі. Потім за кермо сів співробітник поліції, а ОСОБА_1 поїхав в патрульному автомобілі. Свідок зазначив, що він особисто не перебував в стані алкогольного сп`яніння і не вживає алкоголь, оскільки його в будь-який час можуть викликати на роботу, але йому за кермо сісти не запропонували, хоча він має водійське посвідчення. Потім вони приїхали у відділення, де співробітниця поліції просто сказала ОСОБА_1 підписати документ, який вона склала, не пояснюючи що це.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що вночі з 04.11.2022 року на 05.11.2022 року приблизно о другій годині ночі ОСОБА_1 зателефонував йому і попросив прийти у відділення поліції забрати автомобіль. В той час він перебував на робочому місці, однак мав можливість прийти до відділення поліції у м. Вільногірську, де побачив співробітників поліції, які складали документи, а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Співробітниця поліції покликала до себе ОСОБА_1 і просто сказала йому підписати документ, який вона склала, не пояснюючи що це. Свідку надали бланк розписки, згідно якої він забирає автомобіль, яким керував ОСОБА_1 . Потім він забрав ключі від автомобіля. Зі слів ОСОБА_2 , якого цим автомобілем свідок відвіз додому, він зрозумів, що відносно ОСОБА_1 складають протокол за адміністративне правопорушення. Потім свідок відвіз додому ОСОБА_1 , який йому пояснив, що його зупинили співробітники поліції, які вирішили, що він перебуває в стані алкогольного сп`янінн. Однак сам свідок ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не бачив, у нього була тверда хода та запаху алкоголю не було. Свідок чув, як співробітники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння з чим той спочатку погодився, однак потім змінив думку, як вважає свідок, під впливом співробітників поліції.

Щодо відеозапису від 05.11.2022 року, який долучено до протоколу та відтворено в судовому засіданні.

Доводи сторони захисту про те, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не є належним доказом, оскільки здійснений з порушенням норм чинного законодавства, а саме, відеозапис вівся на карту памяті, яка не видавалась працівникові поліції у встановленому порядку, відеозапис не є безперервним спростовуються наступним.

Згідно довідки від 05.11.2022 року ВП № 4 Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, цього дня під час оформлення адміністративного матеріалу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно гр. ОСОБА_1 здійснювалась відеофіксація на цифрову нагрудну відеокамеру поліцейського «USER MANUAL» № 1, після чого файл відеозапису, був скопійований на DVD-R диск з написом «hp», який долучено до адміністративної справи.

Згідно п. 5 розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно листа за підписом начальника відділення № 4 КРУП від 25.01.2023 за вих. № 444-713 у вказаному ВП для фіксування правопорушень, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та дотримання правил дорожнього руху поліцейські під час виконання службових обов`язків користуються цифровими нагрудними відеокамерами, які не містять окрему карту памяті, а вся зафіксована інформація зберігається в пам`яті пристрою.

Вказане не протирічить положенням Наказу Міністерства внутрішніх справ «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 року № 1026 та матеріалам справи.

04.11.2022 року о 08:00 ЦНВ № 801-01-000001 отримав начальник СРПП ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції Пробийголова О.С. і користувався нею під час несенння служби та фіксації події під час складання адміністративного протоколу у відношенні гр. ОСОБА_1 , та здав вищезазначений ЦНВ до чергової служби 05.11.2022 о 08:00 год. Це підтверджується копією журналу 444.1286 обліку, видачі та повернення цифрового нагрудного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації.

Відповідно матеріалів справи зйомка здійснювалася на відеокамеру поліцейського № 1, яка закріплена за ВП № 4 та працівниками СРПП, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». А відсутність безперервності наданого запису сама по собі не є підставою для визнання доказу недопустимим, оскільки з моменту зупинки транспортного засобу, відмови водія від проходження огляду на стан спяніння, відсторонення водія від керування транспортним засобом запис є безперервним. В подальшому відеозапис продовжився у відділенні поліції під час складання протоколу, що не заперечував і ОСОБА_1 і допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 . Тому суд вважає наданий диск в частині фіксації на ньому саме відеозапису який зафіксований у 3 відеофайлах - належним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 та свідків про погрози з боку співробітників поліції суд оцінює критично, оскільки з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту залишення водієм та співробітниками поліції місця зупинки на відеозаписи будь-яких погроз водію з боку співробітників поліції не зафіксовано, водій відмовився від проходження огляду на місці зупинки або у медичному закладі і після відновлення відеозапису його позиція не змінилась. Пояснення свідків та водія є неконкретними, скарг, як з`ясовано в судовому засіданні, на дії співробітників поліції ОСОБА_1 не подавав, а відеозапис (файл від 23.10.2022 року), який міститься на долученому до матеріалів справи диску, не має відношення ані до ОСОБА_1 ані до обставин даної справи про адміністративне правопорушення, тому судом не враховується.

Щодо зупинки транспортного засобу.

В процесі судового розгляду встановлено, що 05.11.2022 р. о 02.23 год. ОСОБА_1 керував автомобілем в Дніпропетровській області м. Вільногірськ по вул. Центральна, 39.

Визначення терміну комендантська година міститься у п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а саме це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування продовжує виконувати свої завдання Національна поліція.

Те, що водій порушив вимоги комендантської години вказано в рапорті від 05.11.2022 року капітана поліції Пробийголова О.С. і не заперечувалось ОСОБА_1 та його захисником, а також підтверджено свідком ОСОБА_2 .

Виходячи з цього, суд не може погодитись, що з тим, що зупинка транспортного засобу була здійснена співробітниками поліції безпідставно.

Щодо ознак алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечував наявність у нього ознак алкогольного спяніння на які вказував співробітник поліції. Аналогічні пояснення надали свідки, однак наявність ознак алкогольного сп`яніння є лише підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року. При цьому суд ставиться критично до показів свідка ОСОБА_2 , які не підтверджені іншими належними, достатніми та допустимим доказами. Свідок ОСОБА_4 на місці зупинки транспортного засобу не перебував, тому не може надати пояснення щодо подій, які там відбувались. А на відеозаписі, який долучено до матеріалів справи і який визнано судом належним, достатнім та допустимим доказом, чітко зафіксовано, що співробітник поліції неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про те, що він має підозру, що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння і під час спілкування з поліцейським у ОСОБА_1 дійсно спостерігалось порушення мови, що також зафіксовано на відеозаписі.

Так, як слідує із приписів вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Згідно матеріалів справи, зокрема, відеозапису, ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом і з аналізу наведеної вище норми вбачається, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія щодо якого є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, законодавством передбачена можливість відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами. Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що їм керує, затримання посвідчення водія. Вказане підтверджується матеріалами справи та відеозаписом. Отже, судом не вбачається порушень вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП.

Щодо доводів адвоката про те, що на місце зупинки газоаналізатор водію не було продемонстровано, йому не розяснили як користуватись «Драгером» суд відкидає, оскільки з пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , з відеозапису та матеріалів справи вбачається, що особа відмовилась від проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер», тобто була відсутня обставина, яка зумовлювала використання даного приладу, а саме, згода водія на проведення огляду, як і відсутні підстави для розяснення принципу його роботи надання документів на пристрій, сертифікату, тому доводи сторони захисту є неспроможними.

Відсутність в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів даних про пристрій «Драгер» на що посилався захисник не тягне за собою на думку суду визнання цього доказу неналежним та недопустимим, враховуючи його зміст. Вказаний акт містить відомості про те, що водій відмовився від проходження огляду, заперечень від ОСОБА_1 не надійшло, є його підпис з приміткою «відмовляюсь».

На відеозаписі працівник поліції чітко розяснив ОСОБА_1 , що в разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення, поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, відеозапис долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дійсно, протокол складається на місці вчинення правопорушення. Однак у випадку неможливості складання його на місці, законодавство дозволяє затримати особу для складання протоколу про адміністративне правопорушення. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не був затриманий співробітниками поліції і добровільно погодився проїхати до ВП № 4 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд не приймає до уваги письмові пояснення водія, оскільки сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом і суд має оцінити усі наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку.

З відтвореного в судовому засіданні відеозапису вбачається, що водію неодноразово розяснювалося право на проходження огляду, як на місці зупинки т/з так і в медичному закладі, на що він надавав різного роду коментарі, заперечення, зясовував у поліцейських різні обставини, однак так і не надав згоди на проходження огляду на місці зупинки або у медичному закладі, та не надав такої відповіді, що була б тотожна згоді, або продемонстрував поведінку про надання своєї згоди на проходження огляду на стан спяніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в подальшому.

Вказані вище доводи сторони захисту самі по собі не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку.

Отже, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні, його вина підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020186; актом огляду на стан алкогольного спяніння; направленням на огляд до медичного закладу; відеозаписом, іншими матеріалами справи.

Врахувавши особу правопорушника та обставини справи, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Обставин, які помякшують або обтяжують відповідальність в процесі судового розгляду не встановлено.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В зв`язку з вищенаведеним на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить на день розгляду справи 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284, 287, 289, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Перерахування провести на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Копію постанови в частині позбавлення права керування транспортними засобами направити для виконання начальнику відділення поліції №4 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Строк пред`явлення документа для виконання - протягом 3 місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя: І.А. Ілюшик