ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/6951/23 Головуючий в 1 інст. Кольц Д.М.
Провадження № 33/807/906/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.3 ст. 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Ярошенка О.О. на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця НОМЕР_1 , старший водій, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, 08.10.2023 року о 02-00 годин солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді старшого водія ВЧ НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, виконуючи обов`язки військової служби за призначенням, всупереч вимогам ст.ст. 11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебував в АДРЕСА_3 в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Ярошенко О.О. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 перебував на території військової частини чи військового об`єкту, виконував обов`язки військовослужбовця.

Апелянт вказує, що ОСОБА_1 під час події їхав з поховання та прямував до свого мешкання - АДРЕСА_4 .

Наголошує, що ОСОБА_1 подвійно було притягнуто до відповідальності, оскільки під час події був складений протокол і за ст. 130 КУпАП.

Просить апеляційний суд, поновити строк на оскарження, оскільки справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 та зі змістом постанови апелянт ознайомився лише 01.12.2023 року.

Також просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки справу відносно ОСОБА_1 було розглянуто без його участі, а зі змістом постанови апелянт ознайомився лише 01.12.2023 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими, виходячи з принципу правовладдя, який визнається і діє в Україні (ст. 8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до наступних висновків.

За приписами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як видно із постанови, що оскаржується суд визнав винуватим та притягнув до адміністративної відповідальності військовослужбовця ОСОБА_1 за те, що він будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді старшого водія ВЧ НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, виконуючи обов`язки військової служби за призначенням, всупереч вимогам ст.ст. 11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебував в АДРЕСА_3 в в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Такий висновок суд побудував на відомостях, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДНЗ-2/1317 від 08.10.2023 року, висновку КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 08.10.2023 року, поясненнях порушника, інших матеріалах справи, як зазначив суд у постанові.

Однак, приймаючи зазначене процесуальне рішення, суд залишив поза увагою приписи закону, що визначають коло обставин, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Із постанови, що оскаржується видно, що судом належним чином не досліджені фактичні обставини справи, не перевірені та не оцінені наявні у справі докази з точки зору їх достатності для доведеності винуватості чи невинуватості особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суд зазначив, що відомості з протоколу та доданих до нього документів свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини ("Малофеєв проти Росії" та "Карелін проти Росії") у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 4 розділ II Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МОУ від 23.10.2021 року за № 239 у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Сам по собі протокол про військове адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Стаття 172-20 КУпАП передбачає відповідальність: 1. Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; 2. Участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів; 3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП військовослужбовець несе відповідальність за: розпивання алкогольних напоїв під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; або появу на території військової частини в нетверезому стані; або виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані; або відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; якщо вони вчинені повторно протягом року або в умовах особливого періоду.

Натомість, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 під час події перебував на території військової частини або в іншому місці військового значення, прямував на службу або зі служби, виконував певні обов`язки військовослужбовця.

Матеріали справи містять лише письмове формулювання уповноваженої особи ВСП про те, що ОСОБА_1 під час події виконував обов`язки військової служби за призначенням на території АДРЕСА_3 .

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Позиція особи, відносно якої складено протокол, щодо визнання вини не може бути єдиним доказом, на якому ґрунтується висновок про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень без підтвердження належними та допустимими доказами його винуватості.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 має бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Ярошенко О.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Ярошенко О.О., задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/6951/23