Справа № 703/3788/22 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «ХОМ-ВЕЙ», посвідчення водія НОМЕР_1 від 14.08.2018 р., РНОКПП НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , 22.10.2022 на а/д Р-16 «Золотоноша Черкаси - Сміла Умань», керуючи автомобілем Renault, д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом Kelbeny, д.н.з НОМЕР_4 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху та під час раптової виникнення перешкоди не зменшив швидкість аж до зупинки в результаті чого допустив перекидання транспортного засобу, в результаті ДТП автомобіль отримав матеріальні пошкодження із матеріальними збитками. Завдано матеріальну шкоду гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.3б, 12.3, Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Демиденко С.Г. не з`явились, ОСОБА_1 надав суду заяву розглядати справи без його участі, а також захисник адвокат Демиденко С.Г. надав суду клопотання в якому зазначив, що з метою повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин пригоди, вважає за необхідне зауважити, що в схемі ДТП, яка додається до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення не зазначено статистичної прив`язки транспортного засобу, не відповідає дійсності, оскільки довжина всього транспортного засобу має довжину 22 м. Це стосовно того, що працівники поліції порушили вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції МВС України № 1376 від 06.11.2015. Вважає, що працівник поліції, навіть не вникаючи в суть та механізм розвитку ДТП, склав протокол АББ № 186621 про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 з порушенням вимог Інструкції № 1376 від 06.11.2015 та ст. 256 КУпАП, тому, що в протоколі сам працівник поліції зазначив, що «під час раптово виникнення перешкоди» тобто не кваліфікував дії громадянина ОСОБА_1 за ст. 18 КУпАП «Крайня необхідність». Відповідно до матеріалів адміністративного провадження, опитано свідків, громадянина ОСОБА_1 , а також особу, яка причетна до вказаних подій, а саме: громадянина ОСОБА_4 , 1971 р.н., який вказує, що йшов по трасі та біля нього перекинувся автомобіль з причепом та після чого він пішов собі далі, де в подальшому був встановлений працівниками поліції, які склали на громадянина ОСОБА_4 постанову за порушення Правил дорожнього руху України за п.п. 4.3; 4.4, яка є в матеріалах адміністративної справи. Оскільки всі зібрані дані в матеріалах адміністративної справи вказують на те, що громадянин ОСОБА_1 діяв в стані «Крайньої необхідності», для уникнення більш тяжких наслідків, щоб не заподіяти «смерть особи, яка раптово вийшла на проїзну частину дороги в невстановленому та не освітленому місці», а тому його дії повинні кваліфікуватися за ст. 18 КУпАП. З урахуванням зазначеного та відповідно до матеріалів адміністративної справи в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Тому просить суд, відповідно до п. 4 ст. 247 КУпАП закрити адміністративне провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також його клопотання про розгляд справи без його участі, вважаю за можливе розгляд справи про адміністративне правопорушення проводити без його участі та ухвалити рішення за наявними в справі доказами.

Приймаючи рішення у справі, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд враховує наступне.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України «Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна»

Відповідно до пункту 2.3 «б» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до пункту 12.3 Правил дорожнього руху, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність. Зокрема, діяв для усунення небезпеки, яка загрожувала іншій людині, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами. Заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Факт того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, повністю доведений дослідженими в суді доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності, а саме: письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.11. 2022 року, в яких він зазначив, що за для уникнення зіткнення з пішоходом, він вимушено вчинив різкий маневр автомобіля; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 22.10.2022 року, в яких він вказує, що на ділянці дороги помітив чоловіка, який йшов ймовірно в нетверезому стані, після чого він щоб попередити про ймовірну небезпеку на автодорозі свого колегу ОСОБА_1 який рухався позаду нього, зателефонував йому, однак, на той час йому повідомили, що автомобіль ОСОБА_1 перевернувся; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 22.10.2022 року, в яких він вказує, що дійсно перебував на трасі в зазначений час, напередодні вживав алкоголь, бачив як біля нього перевернувся автомобіль з причепом, однак він пішов далі, після чого його наздогнали працівники поліції; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному режимі серії БАБ №633038 від 18.11.2022 року відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.127 КУпАП.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Обставини справи свідчать про те, що небезпека, яка виникла для життя і здоров`я ОСОБА_6 не могла бути усунута іншими дієвими засобами. Крім того, заподіяна шкода громадському порядку є менш значною, ніж відвернена.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Таким чином, аналізуючи наведене вище, відсутність доказів, які б спростовували позицію останнього, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Згідно з приписами ч. 1 п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Отже, враховуючи встановлення факту того, що ОСОБА_1 , діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, суд приходить до висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.8, 17, 124, 221, 276, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Ю.В. Крива