Справа № 171/2228/23
Провадження № 3/177/1486/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

розглянувши матеріали справи, що надійшли від відділення поліції №8 Криворізького районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 16.09.2023 о 13 год. 20 хв., керував транспортним засобом марки М2140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Привокзальній у м. Апостолове Криворізького району Дніпропетровської області, у стані алкогольного сп`яніння. Стан сп`яніння вимірювався за допомогою газоаналізатора Alkotest 6810 прилад ARBN-0612, проба тесту позитивна 0,77%, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення судового розгляду справи з поважних причин, а також інших клопотань, заяв з процесуальних питань чи письмових пояснень по суті правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, не надав.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, справа призначалася до розгляду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними. З метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки положення ч. 2 ст. 268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №3428202 від 16.09.2023 слідує, що ОСОБА_1 16.09.2023 о 13 год. 20 хв. керував транспортним засобом марки М2140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Апостолове Криворізького району Дніпропетровської області, у стані алкогольного сп`яніння. Стан сп`яніння вимірювався за допомогою газоаналізатора Alkotest 6810 ARBH-0612, проба тесту позитивна 0,77%.

Факт керування ОСОБА_1 16.09.2023 транспортним засобом марки М2140, р/н НОМЕР_1 , до зупинки працівниками поліції, підтверджується оглянутимвідеозаписом на DVD-R диску, постановою серії БАБ № 459297 від 16.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 342776 від 16.09.2023 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Диспозицією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Склад правопорушення в розрізі порушення п. 2.9а ПДР України має місце у таких випадках: 1) згода особи з результатами огляду, проведеним на місці зупинки транспортного засобу; 2) результати медичного огляду, проведеного у випадку незгоди особи з результатами огляду на місці зупинки або у випадку відмови від огляду на місці зупинки.

Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, складеного працівниками поліції щодо ОСОБА_1 , зазначено виявлені в останнього ознаки сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

При огляді фрагментів відеозаписів, що містяться на DVD-диску, встановлено, що після зупинки транспортного засобу М2140, р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 у період дії комендантської години, при перевірці документів працівник поліції, повідомив, що у водія вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 добровільно погодився. З результатами тесту 0,77 % проміле, що вказує на перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, водій погодився, що він підтвердив своїм підписом у акті огляду на стан сп`яніння, після чого працівниками поліції складені адміністративні матеріали.

Як вбачається з акта огляду водія ОСОБА_1 , огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного засобу Alkotest Drager 6810, прилад ARBN-0612, результат огляду позитивний 0,77 % проміле.

Проаналізувавши відеозапис та наявні письмові докази суд приходить до висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції проведено належним чином, з дотриманням всіх вимог, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015.

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, порушенні вимог п. 2.9а) ПДР України, та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП та Інструкції.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення як особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, підтверджується відомостями з ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» та постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.05.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних грубих порушень норм КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які б виправдовували дії ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, на переконання суду, наявний обсяг доказів та зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини свідчать про співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків та неспростовних презумпцій факту допущення ОСОБА_1 порушення п. 2.9а ПДР України, дійсність факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відтак доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за ознаками керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, вчинене повторно протягом року після вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

З огляду на те, що правила дорожнього руху містять чітке визначення поняття водія особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія, а в даному ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, тому суд дійшов до висновку, що останній є саме іншою особою, і тому на нього слід накласти адміністративне стягнення лише у виді штрафу, не вирішуючи питання про позбавлення його права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Згідно з абз. 4 п. 28 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 (із змінами і доповненнями від 19.12.2008 № 18) - не можна накладати оплатне вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Тобто, за змістом вищезазначеного, оплатному вилученню підлягає лише той предмет чи об`єкт адміністративного правопорушення, власником якого є сам правопорушник.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що власником транспортного засобу марки М2140, р/н НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 . До матеріалів справи документів про власника вказаного транспортного засобу не надано, відтак, суд дійшов висновку, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, питання про оплатне вилучення транспортного засобу вирішити неможливо.

З урахуванням викладеного, а також характеру скоєного правопорушення, особи правопорушника ОСОБА_1 , який раніше притягавався до адміністративної відповідальності, його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного правопорушення, яка створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували його відповідальність, суд вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобами та без конфіскації транспортного засобу, що відповідно до вимог ст. 23 КУпАП суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 24, 27, 33-35, 40-1, ч. 2 с. 130, 245, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення, у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок без позбавлення права керування транспортними засобами та без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя: