КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/4543/2023 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 362/4549/23 Суддя у І інстанції: Дорошенко В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Горобівського І.Г.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Горобівського Івана Григоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 12 липня 2023 року о 10.43 год. у смт. Глеваха Фастівського району Київської області по вул. Івана Котляревського, 1, керував транспортним засобом «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови та, у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння під відеозапис на бодікамеру № 2. Від керування транспортним засобом був відсторонений.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Горобівський І.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючись на положення ст. 266 КУпАП, постанову Пленуму Верховного Суду України № 14 від 25 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України 9 листопада 2015 року за № 1452/735, захисник вважає, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки є незаконною, необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням вимог процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а судовий розгляд є неповним.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповнота судового розгляду, на переконання апелянта, полягає в наступному:

- суд першої інстанції при вирішенні справи віддав перевагу доказам співробітників поліції, які належним чином не досліджені та яким в порядку ст. 252 КУпАП не надано належної правової оцінки, і, у той же час, не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , надані безпосередньо у судовому засіданні;

- суд відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка - ОСОБА_2 , який міг надати пояснення, що мають важливе значення для правильного вирішення справи. Відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання про допит свідка унеможливила повне та всебічне з`ясування всіх обставин справи, що, на переконання апелянта, призвело до порушення права на захист та права на справедливий суд;

- всупереч положенням ст. 266 КУпАП, п.п. 9, 12 Розділу ІІ Інструкції поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я самостійно в найближчий час без супроводу поліцейських. При цьому працівники поліції повідомили, що копії протоколу буде достатньо для проходження огляду у лікаря-нарколога без поліцейських. Зі слів інспектора поліції жодних негативних наслідків для ОСОБА_1 у разі проходження огляду самостійно у лікаря-нарколога не настане, чим ОСОБА_1 було введено в оману. Вказане, на переконання апелянта, свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду, а відтак у суду першої інстанції були відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відмову від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Як зазначила сторона захисту дії співробітників поліції в частині здійснення вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння та складання протоколу було оскаржено;

- працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у «Васильківській ЦРЛ», яка, по-перше, не є найближчим закладом охорони здоров`я, а по-друге, не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надано право на проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;

- протокол про адміністративне був складений у службовому автомобілі за відсутності ОСОБА_1 , якому працівниками поліції не були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що, за наведених обставин, свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом винуватості ОСОБА_1 ;

- на підтвердження факту не перебування у стані алкогольного сп`яніння одразу після завершення оформлення поліцейськими протоколу ОСОБА_1 добровільно звернувся до медичного закладу - Сквирської центральної районної лікарні. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. Сторона захисту вважає даний висновок щодо результатів медичного огляду належним доказом невинуватості ОСОБА_1 ;

- оскільки відеозапис з нагрудної камери поліцейського є неповним, триває лише декілька хвилин, з якого не можливо зрозуміти, як відбувалась зупинки транспортного засобу, як проходило спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, сторона захисту, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, вважає даний відеозапис неналежним та недопустимим доказом у справі. Підтвердженням його недопустимості свідчить і те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на номер технічного засобу, за допомогою якого здійснювалася відео фіксація.

Підсумовуючи, апелянт вважає, що допущена неповнота та формальний підхід до розгляду справи про адміністративне правопорушення, призвело до постановлення необґрунтованого рішення судом першої інстанції в даній справі щодо ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Горобівського І.Г. на підтримку доводів апеляційної скарги про скасування постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року та закриття провадження у справі відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення поліцейських СРПП ВП № 3 Фастівського РУП Заболотного М.О., ОСОБА_4., вивчивши матеріали справи, дослідивши відеозапис подій, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, слід дійти такого висновку.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя у постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винуватості особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не у повному обсязі, і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду не перевірив при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а його висновки у постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Так, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, дані акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 12 липня 2023 року, письмову розписку ОСОБА_2 від 12 липня 2023 року. Водночас, указуючи в постанові, щоОСОБА_1 вину не визнав, місцевий суд належним чином не перевірив його доводів на обґрунтування такої позиції.

Враховуючи наведене, суддя місцевого суду при розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення допустив неповноту та однобічність з`ясування її обставин, а за результатами апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи скарги захисника про те, що висновки судді в постанові не відповідають фактичним обставинам провадження і не підтверджуються доказами у справі.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 12 липня 2023 року їхав на автомобілі на роботу. Працює неофіційно у м. Києві на забудові. Був зупинений працівниками поліції, які провели обшук його транспортного засобу та особистих речей на предмет наявності заборонених речей, у тому числі і наркотичних речовин. Працівників поліції було троє. Розмова переросла у конфлікт, працівники поліції казали, що він під дією наркотиків, п`яний, запропонували пройти тест на приладі «Драгер», але потрібно було трохи зачекати. Після такого спілкування з ними у нього виникла підозра та недовіра по відношенню до працівників поліції. Працівники поліції зупинили його за те, що він був не пристебнутий паском безпеки. Він просив надати докази такого порушення, проте, йому було відмовлено. Штраф за це порушення сплатив, хоча багато хто казав, що не треба було це робити. Працівники поліції казали, що, якщо не підпише постанову, то заберуть автомобіль. Також працівник поліції казав, що він ( ОСОБА_3 ) може самостійно звернутися до медзакладу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. До якої саме лікарні йому слід було б звернутися, працівники поліції не казали. Оскільки довгий час його не відпускали і не віддавали автомобіль, то до лікарні звернувся зі сплином двох годин. Зазначив, що ОСОБА_2 , якому передали автомобіль, під`їхав пізніше. За досліджуваних подій був сам, на відео нічого не фільмував, був розгублений. Спілкування більше відбувалось з працівником поліції ОСОБА_4 .

Наголосив, що працівники поліції пропонували самостійно звернутися до лікаря-нарколога, як і повідомили про те, що він має право відмовитись від проходження огляду. Інспектора поліції нав`язували йому відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Не під відеозапис відбулась розмова з працівником поліції ОСОБА_4 , саме який і порадив йому відмовитись від проходження огляду на стан за умови, що він ( ОСОБА_1 ), начебто, поспішав. Коли увімкнули відеокамеру він сказав саме так, як йому порадив працівник поліції ОСОБА_4 .

Також додав, що 24 серпня 2023 року його захисником на ім`я начальника ВП № 2 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області подана скарга на неправомірні дії поліцейських.

Такі пояснення ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження і дослідженим відеозаписом подій, який триває короткий проміжок часу, не містить у собі даних про зупинку транспортного засобу, спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , а з якого лише вбачається, що працівник поліції ОСОБА_4 , на боді-камеру якого здійснювались фото та відеофіксація розмови, представився, з автомобіля вийшов водій, яким виявися ОСОБА_1 , та якому повідомлено, що він зупинений у смт. Глеваха на блокпосту під час керуванням транспортним засобом «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 . Поліцейський повідомив, що при спілкуванні з ОСОБА_1 виникли підозри що він може перебувати у стані алкогольного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. Працівник поліції озвучив вимоги, що ОСОБА_1 має право пройти на місці освідування за допомогою приладу «Драгер», проїхати до найближчої лікарні або відмовитись, та запитав, що саме з цього вибирає ОСОБА_1 . ОСОБА_1 відповів (дослівно): «Ви ж самі говорили, щоб відмовитись». Працівник поліції перепитав ОСОБА_1 , чи той відмовляється, і останній відповів, що спішить. Працівник поліції озвучив, що оскільки ОСОБА_1 поспішає, то автоматично буде виписаний протокол за ст. 130 КУпАП, запитав у ОСОБА_1 , чи зрозуміло це йому, та під відеозапис повідомив, що відеофіксація припиняється для подальшого складання адмінматеріалів (ас. 10).

Отже, обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення та дії працівника поліції, що передували цьому, з огляду на дані з відеозапису, узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 .

Оскільки відеозапис досліджуваних подій є неповним, судом апеляційної інстанції з ВП № 3 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області витрибовувався повний відеозапис від 12 липня 2023 року, проте, наданий на запит суду примірник відеозапису є ідентичним тому, що наявний у матеріалах справи, який не відображає повний хід подій за участю ОСОБА_1 .

Для перевірки доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції був викликаний поліцейський СРПП ВП № 3 Фастівського РУП Заболотний М.О., який склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

За поясненнями працівника поліції слідує, що 12 липня 2023 року під час несення служби на блокпосту № 1 для перевірки транспортного засобу був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у якого при спілкуванні були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння або в медичному закладі, або за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився. Що саме пояснював ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, не пам`ятає. Він не пропонував ОСОБА_1 самостійно звернутися до лікарні, а пропонував пройти такий огляд за допомогою приладу «Драгер» чи у лікаря-нарколога, а також роз`яснив, що останній чи має право відмовитись від проходження огляду. Чому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є неповним та відображає неповну частину досліджуваних подій, пояснити не зміг. З ним у складі екіпажу був інспектор поліції ОСОБА_4., який у більшій своїй частині і спілкувався з ОСОБА_1 .

Поліцейський СПД № 1 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області сержант поліції ОСОБА_4. пояснив, що після зупинки автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 останньому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря-нарколога. Водій відмовився від проходження будь-якого огляду, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Він не роз`яснював ОСОБА_1 , що той може самостійно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте, ознайомлював ОСОБА_1 з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована на бодікамеру, а також даний факт зазначений і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння. Окрім того, ОСОБА_1 зупиняв військовий на блок-посту, він ( ОСОБА_4 ) знаходився поруч, а тому відеозапис був включений не з самого початку зупинки. Коли він підійшов до військового і ОСОБА_1 , то військовий повідомив, що у ОСОБА_1 відчутний запах алкоголю з порожнини рота. Він поспілкувався з військовим, запитав у ОСОБА_1 , чи вживав останній алкоголь, на що ОСОБА_1 відповів, що вживав напередодні. Ніяких порад ОСОБА_1 не давав, у тому числі і те, що казати під відеозапис. ОСОБА_1 телефонував комусь, радився. У направленні вказав, що ОСОБА_1 направляється на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Васильківської ЦРЛ, проте це стара (попередня) назва цього медичного закладу, лікарня наразі має іншу назву, проте місце її знаходження залишилось незмінним. Навіть при вказівці у направленні попередньої назви лікарні, водіїв приймають на огляд. Назву лікарні, до якої направляв ОСОБА_1 , писав по пам`яті.

Положення ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 не роз`яснював, протокол про адміністративне правопорушення щодо останнього складався у службовому автомобілі, однак не ним, а іншим працівником поліції. Потім з цим протоколом ознайомили ОСОБА_1 . Чому в означеному протоколі не був вказаний серійний номер і назва технічного пристрою, на який здійснювався відеозапис, не знає та пояснити не може.

На його думку, при спілкуванні у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Оскільки водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, то процедура огляду йому не роз`яснювалась, оскільки у цьому не вбачали сенсу. ОСОБА_1 не радили відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 наполягав на тому, що саме за вимогою працівника поліції він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що працівники поліції роз`яснили, що він має право самостійно пройти такий огляд у закладі-охорони здоров`я, що він згодом і зробив, на підтвердження чого надав до ВП № 3 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області відповідну заяву від 14 липня 2023 року з додатками у виді висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану, у тому числі, алкогольного сп`яніння, складеному лікарем КНП СМР «Сквирська ЦМЛ» ОСОБА_5 12 липня 2023 року о 13.25 год. та чек приладу «Драгер» (ас. 6-8).

Таким чином, з досліджених доказів у провадження, а також з відеозапису з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за порадою/вказівкою працівника поліції, і, за роз`ясненнями останнього, який повідомив про можливість проходження такого огляду самостійно, у подальшому за самозверненням звернувся до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що, у свою чергу, не узгоджується з приписами ч. 4 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Даючи оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що дії працівника патрульної поліції, які виразились, зокрема, і у тому, що він роз`яснював ОСОБА_1 його право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто, здійснював роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, прав, які законодавством не передбачені, без належного попередження про наслідки такої відмови, по суті вчинені виключно з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження медичного огляду.

Враховуючи конкретні обставини зазначеної справи, встановлені під час апеляційного розгляду, є очевидним, що без зазначених таких дій працівника патрульної поліції правопорушення не було б вчинено, тобто, мало місце схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження медичного огляду.

Вказані обставини залишилися поза увагою судді місцевого суду і відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження доказами по справі.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення суддею місцевого суду не в повному обсязі дотримано вимоги, передбачені ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних, достатніх та допустимих доказів, суддя дійшов передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Враховуючи, що нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, постанова суду від 17 серпня 2023 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки наявні у провадженні докази не доводять, що він свідомо та добровільно відмовився від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння, отже вчинив вказане адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга захисника Горобівського І.Г. підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Горобівського Івана Григоровича задовольнити.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 333802 від 12 липня 2023 року - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва