КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/583/2023 Суддя-доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді Голуб С.А.,

за участі осіб, які з`явились в судове засідання:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника ОСОБА_1 - адвоката Новікової В.О.

потерпілої: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , заступника начальника центру, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 гривень.

Направлено ОСОБА_1 до Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 3 (три) місяці.

Забезпечено та організовано проходження потерпілою ОСОБА_2 програми для постраждалої особи, шляхом направлення копії постанови до Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації для виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що ОСОБА_2 не надала жодних доказів протиправної поведінки по відношенню до неї та її малолітньої дитини.

Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме не вірно вказано дату та час події та не опитано жодного свідка.

Крім того зазначає, що в між ним та ОСОБА_2 відсутні родинні відносини, а також відсутній факт спільного проживання, ведення спільного побуту, отже він не може бути суб`єктом правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутніcтю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат - Новікова В.О - підтримали апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з наведених нижче підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 20 вересня 2022 року приблизно о 20 годині 30 хвилин знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_3 , (словесно ображав), чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю, тобто, щодо особи, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Визнаючи винним ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що вина скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, показами свідка ОСОБА_4 та письмовими поясненнями ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидії домашнього насильства» предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають родинні зв`язки .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 . Проте проживають в різних кімнатах, не є членами однієї сім'ї, не мають спільного побуту.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частково пов`язані спільним побутом, оскільки вони довгий проживають разом за однією адресою.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком, адже факт проживання в гуртожитку та використання приміщень загального користування не є підставою вважати, що особи пов`язані спільним побутом в розумінні Закону України «Про запобігання та протидії домашнього насильства».

Таким чином суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ОСОБА_1 не є суб'єктом адміністративного правопорушення в розумінні ст. 173-2 КУпАП.

Щодо доводів скаржника, що не вірно вказано дату та час події та не опитано жодного свідка.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 20 вересня 2022 року на підставі пояснень ОСОБА_2 , які були надані 03 вересня 2022 року. Також в матеріалах справи наявний рапорт від 03 вересня 2022 року в якому зазначено, що 03 вересня 2022 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №37925 від 03 вересня 2022 року як: Домашнє насильство. Таким чином, працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення було не вірно вказано дату його вчинення.

Проте, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи викладене, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Солом`яньського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП України, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб