Провадження № 33/801/11/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Смірнова Сергія Михайловича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «ТОРІ ГРУП», РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України,

встановив:

Виклад обставин справи.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що становить 1 854 604,62 гривень.

Конфісковано тютюн для куріння, промислового виробництва, використовується у тютюновій промисловості для виробництва сигарет, упакований в картонні короба у кількості 99 коробів, вагою нетто 9 900 кг.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на корить Вінницької митниці Держмитслужби витрати, пов`язані зі зберіганням вилученого товару, в розмірі 17,00 гривень.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішення, 22.04.2022 до Відділу митного оформлення №2 митного поста Вінниця Вінницької митниці було подано в електронному вигляді ДКД ЕЕ №UA401030.2022.2431 на товар «Тютюн для куріння, промислового виробництва, використовується в тютюновій промисловості для виробництва сигарет. Упакована в картонні короба вагою нетто, більше як 500г.: - RAW TOBACCO GRADE: А, кільк.-9900 кг.; країна виробництва GR, відправником товару є TRANSPORTSPED d.o.o. (OMLADINSKIH BRIGADA, 19,11070 NOVI BELGRAD. Сербія), одержувачем та декларантом є ТОВ «ТОРІ ГРУП» (21010, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. І Богуна, 2, оф. 500) в особі директора та декларанта ОСОБА_1 , місце прибуття вказаного товару є ЗМК (зона митного контролю) ВМО №2 митного поста Вінниця (м. Жмеринка, вул. Свободи, 169).

Товар був переміщений на митну територію України 23.04.2022 о 12:48 через п.п. «Порубне-Сірет» митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці на транспортному засобі, реєстраційні номери АО6273ET/ НОМЕР_2 , під керуванням водія гр. України ОСОБА_2 .

27.04.2022 до Відділу митного оформлення №2 митного поста Вінниця, Вінницької митниці ( Вінницька область, м. Жмеринка, вул. Свободи, 169) подано ЕМД типу ІМ 74 ДЕ під номером UA401030/2022/002553. Відправником товару заявлено TRANSPORTSPED d.o.o. (OMLADINSKIH BRIGADA, 19,11070 NOVI BELGRAD. Сербія), одержувачем та декларантом товару заявлено ТОВ «ТОРІ ГРУП» (21010, Вінницька обл., м. Вінниця, вул.. І Богуна, 2, оф. 500). Декларантом згідно гр. 54 МД є ОСОБА_1 . Товар: Тютюн для куріння, промислового виробництва, використовується в тютюновій промисловості для виробництва сигарет. Упакована в картонні короба вагою нетто більше як 500 г.: - RAW TOBACCO GRADE: A, кільк. - 9900 кг» 33 місця; вага брутто 11814,38 кг., вага нетто 9900 кг.

До митної декларації декларантом подано документи: рахунок фактура (INVOICE) №2-20/04-22 від 20.04.2022; CMR №439610 від 21.04.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) 02/04-2022 від 06.04.2022; зовнішньоекономічний договір складського зберігання №1 від 28.03.2022; витяг з реєстру МС М0660/V/00 від 03.08.2022.

Згідно договору (контракту) 02/04-2022 від 06.04.2022, продавцем товару є фірма ALFA AND NICOTINA LLP, London, Unit 111323 Second Floor, 6 Market Place, Велика Британія, а покупцем виступає фірма PT.IVANT ASIA TRADE, Індонезія.

Відповідно до інвойсу №2-20/04-22 від 20.04.2022 відправником та продавцем даного товару виступає фірма ALFA&NICOTINA S.A., Panama, 5, ADD:34-20 CALLE 34, Республіка Панама, що не відповідає відомостям, заявленим у графі 2 вказаної МД та укладеному договору (контракту) 02/04-2022 від 06.04.2022, де продавцем зазначено фірму ОСОБА_3 , London, Unit 111323 Second Floor, 6 Market Place, Велика Британія.

27.04.2022 під час проведення повного митного огляду товару з розкриттям 100% пакувальних місць, його перерахуванням та зважуванням, на пакувальних коробках виявлені етикетки з маркуванням, де виробником товару зазначено ООО «ТЕХНОЛОГИИ ПЕРЕРАБОТКИ» Россия, г. Кострома, ул. Солониковская, 12.

Таким чином, країною походження вказаного товару є Російська Федерація.

Вказане маркування не відповідає заявленій інформації в попередній митній декларації ІМ ЕЕ №UA401030.2022.2431 від 22.04.2022, яка була подана вказаним декларантом з метою подальшого ввезення на митну територію України. Згідно графи 31 МД№UA401030.2022.2431 країною виробництва даного товару заявлено - GR (Греція) та відповідно до графи 34 країною походження вказаного товару заявлено - GR (Греція).

Згідно отриманих пояснень декларанта, відомості щодо країни виробництва товару ним були отримані з контракту 02/04-22 від 06.04.2022. У вказаному контракті №02/04-2022 від 06.04.2022 виробник та країна походження товару не зазначено.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 договору 02/04-2022 від 06.04.2022 країна походження товару мала б бути зазначена в інвойсах до цього договору, але в поданому інвойсі 2-20/04-22 від 20.04.2022 інформація щодо країни походження відсутня.

Таким чином, одержувачем товару, декларантом ТОВ «ТОРІ ГРУП» ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника, маркування та країни походження товарів.

Доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2022 року, захисник Смірнов С. М. від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вказану постанову незаконною, такою, що винесена з неповним дослідженням доказів, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неврахуванням позиції захисту, порушенням норм матеріального права, тому просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідальність за ст. 483 МК України можлива тільки тоді, коли безпосереднім предметом цього правопорушення є товари, які особа перемістила через митний кордон з метою приховання від митного контролю. Як вбачається з наданих Вінницькою митницею ДМС документів, вантаж товар «тютюн для куріння, промислового виробництва, використовується у тютюновій промисловості для виробництва сигарет, упакований в картонні короба у кількості 99 коробів, вагою нетто 9 900 кг», вартістю 59 400 євро, був переміщений через митний контроль України ОСОБА_1 з поданням митному органу документів, що містять неправдиві відомості про відправника, маркування та країни походження товару свідчить про те, що він не приховувався від митного контролю як товар, а вказані дії ОСОБА_1 за умови їх доведеності могли лише привести до зменшення розміру митних платежів (в майбутньому, оскільки переміщення здійснювалося в режимі митного складу).

В матеріалах справи відсутні докази, що саме ОСОБА_1 здійснив підроблення даних документів чи заявив неправдиві відомості щодо товару, які б свідчили про умисне надання неправдивих відомостей митному органу, які не відповідають дійсності. При цьому факт «переміщення товару через митний кордон з приховуванням» взагалі відсутній і спростовується самим протоколом.

Вказує, що оформлення попередньої декларації відбулося на підставі документів, наданих замовником, шляхом їх надсилання на електронну пошту, де в інвойсі було зазначено країну походження товару «Греція», а водієм, який здійснював перевезення товару, надано інвойс, який не містить відповідних відомостей, тому ОСОБА_1 не заповнив відповідну графу, заповнення якої не вимагається, оскільки не мав підтверджуючих документів.

Відповідно до розділу 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, що затверджений наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012, де визначено порядок заповнення митної декларації під час поміщення товарів у митний режим митного складу, визначено, що графа 34 «код країни походження» не заповнюється при поміщенні товарів у митні режими митного складу.

На думку сторони захисту, законним і обґрунтованим в даній справі повинно бути судове рішення про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 було заповнено митну декларацію на підставі представлених компанією-продавцем комерційних документів, в яких з вини відправника не було внесено коригування, про що декларант не знав та не міг знати, сам перевірити вантаж до його відправки він не міг, оскільки в Україні діє заборона на виїзд чоловіків в віці 18-60 років на період дії воєнного стану.

Отже, з урахуванням цих обставин, висновки суду першої інстанції є безпідставними, оскільки відсутні докази вини у формі умислу у ОСОБА_1 , так як ним як декларантом було заповнено та подано митну декларацію на підставі наявних в матеріалах справи документів контракту, інвойсу, CMR, і відомості про найменування товару, його кількість, походження було зазначено у товаросупровідних документах (інвойсі), які складалися компанією відправником та продавцем, при цьому в ході розгляду справи було встановлено, що товар який начебто перетнув митний кордон України 23.04.2022 і був оглянутий і затриманий 27.04.2022, перебував в Республіці Сербія по 06.05.2022.

Відтак, на переконання сторони захисту, суд першої інстанції, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, дійшов помилкового висновку про доведеність вини останнього, оскільки в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Оскаржувана постанова суду містить неналежне обґрунтування наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, з огляду на недоведеність в діях останнього, передбаченого цією статтею, прямого умислу як складової правопорушення.

Зауважує, що у ОСОБА_1 при заповнені декларації підстав для сумніву в достовірності даних, які містилися в інвойсі № 2-20/04-22 від 20.04.2022, не було, враховуючи ту обставину, що товар одержувач побачити і оглянути до подання декларації взагалі не міг.

За таких обставин, вважає необґрунтованими висновки суду про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України та наявності в його діях складу вказаного правопорушення і доведеності його вини у вчиненні цього правопорушення, оскільки вони не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Смірнов С. М. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Представник Вінницької митниці Вихристюк В. Д. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає її доводи надуманими та безпідставними, а постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисники Смірнов С. М., Болманенко О. О., Клімченко С. О., Корольова С. В. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Представник Вінницької митниці Вихристюк В. Д. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає її доводи надуманими та безпідставними, а постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

ОСОБА_1 суду пояснив, що попередню декларацію він заповнив на підставі документів, що надійшли від замовника електронною поштою. В інвойсі була вказана країна походження товару Греція, тому він вказав в декларації саме цю країну і у нього не було сумніву, оскільки раніше надійшов аналогічний товар з такою країною походження. Переписку із замовником щодо отримання додаткових документів на товар не вів. Коли товар надійшов на митницю, водій передав йому товаросупровідні документи і ОСОБА_1 одразу віддав їх митнику разом із декларацією, документи не досліджував, оскільки сумніву щодо правильності поданих даних у нього не було, а режим митного складу не вимагає зазначати країну походження товару, не була зазначена країна походження товару і в товаросупровідних документах. Звернув увагу суду на те, що на транспортному засобу, який прибув до м. Жмеринка, не було пломб, оскільки товар оглядався при прибуттю на митну територію України.

Позиція захисту полягає в тому, що провадження у справі про порушення митних правил було здійснено без вчинення обов`язкових дій щодо реального встановлення країни походження товару, без доведення вини ОСОБА_1 у заявлені недостовірних відомостей щодо країни походження товару чи маркуванні товару. Судом не було враховано, що саме перевізник повинен перевірити маркування вантажу на відповідність товаросупровідним документам, а тому перевізник, яким виступило ТОВ «ТРАНС-КАРПАТИ-М» в особі водія ОСОБА_4 несе відповідальність за відповідність маркування вантажу товаросупровідним документам і саме перевізник є суб`єктом правопорушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України. Відповідно до положень Постанови КМУ від 09.04.2022 № 426 передбачено виключно заборону на ввезення на митну територію України товару з РФ в митному режимі імпорту, а тому на дату подання попередньої митної декларації для переміщення товару через митний кордон України, а також на дату подання митної декларації для оформлення товару в митному режимі «митний склад» не існувало жодної заборони на ввезення товарів саме з метою їх розміщення на митному складі під контролем митного органу. Таким чином пояснення представника митниці про порушення ОСОБА_1 митних правил, що призвели до переміщення через митний кордон України товару, який заборонений до ввезення на митну територію України, є лише припущеннями, які не підтверджуються жодними положеннями нормативно-правових актів в галузі митної справи. ОСОБА_1 не може нести відповідальність за інформацію вказану в документі, складеному третіми особами, а митний орган, у разі сумніву у достовірності наданого інвойсу, повинен був здійснити перевірку відповідної інформації шляхом направлення запиту до уповноважених органів країни, де зареєстрована компанія. Митний орган здійснив визначення країни походження товару лише на підставі звичайної етикетки, без використання документів, визначених ст. 43 МКУ. Враховуючи, що інвойси є невід`ємною частиною контракту і сам контракт передбачає визначення країни походження в інвойсах, пояснення ОСОБА_1 щодо внесення даних про країну походження на підставі контракту є правдивими. Невнесення даних про країну походження в графу 24 митної декларації в режимі 74 (митний склад), не є порушенням норм чинного митного законодавства, а є виконанням положень Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа при переміщенні товарів в митний режим «митний склад». Декларанти здійснюють заповнення попередніх митних декларацій лише на підставі отриманих від відправника документів, а внаслідок фізичної відсутності товарів на території України, декларанти не можуть здійснити перевірку відповідності маркування чи пакування товару даним, зазначеним в товаросупровідних документах. В той же час матеріали справи не містять жодного доказу того, що митним органом взагалі проводилась перевірка питання країни походження товару (в т.ч. направлення запитів щодо країни походження товару). Чернівецькою митницею було проведено ідентифікаційний догляд, а тому у громадянина України ОСОБА_1 не було жодних підстав вважати, що етикетки на коробках, в яких містився товар містять неправдиву інформацію щодо маркування товару. Документи, що подавались для переміщення товару: CMR № 447571 від 21.04.2022 та інвойс № 1-20/04-22 від 20.04.2022 були складені до моменту переміщення товару через митний кордон України, слідували разом із товаром і подавалися Чернівецькій митниці під час такого переміщення перевізником товару. При цьому митним законодавством України не встановлено вимог для підприємства отримувача товару (в даному випадку ТОВ «ТОРІ ГРУП») здійснювати перевірку відомостей, що надаються замовником. Протокол про порушення митних правил не містить жодних даних, а матеріали жодних доказів того, що ОСОБА_1 мав відношення до складання, передачі та подання документів при переміщенні, які Вінницька митниця вважає такими, що містять неправдиві дані, в діях ОСОБА_1 , керівника ТОВ «ТОРІ ГРУП», відсутня вина у будь-якій формі а тому в його діях відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

В судовому засіданні представник митниці Вихристюк В. Д. зазначила, що Вінницька митниця погоджується з рішенням суду першої інстанції як з таким, що прийняте в межах та на підставі норм чинного законодавства України з питань державної митної справи, а апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою. Зазначила, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. ОСОБА_1 інкримінується не підроблення документів, а вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження та маркування. Склад правопорушення є формальним та закінченим з моменту внесення неправдивих відомостей до декларації. Товари, заборонені до ввезення в Україну, вивезення з України та транзиту через територію України не можуть бути поміщені у митний режим митного складу.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що у нього стаж роботи в митних органах біля 20 років. Всі документи, що визначені Митним кодексом України і іншими нормативно-правовими актами з питань митної справи, які подаються при митному оформленні уніфіковані відповідно до міжнародної практики. Товар, що ввозиться на територію України визначається за походженням і статусом. Безпосередньо товар, що заявлений у попередній декларації ОСОБА_1 прибув з Сербії, проте статусу сербського не набув. Згідно документів, що знаходяться в матеріалах справи, з моменту вивезення з РФ товар постійно знаходився під митним контролем і у вільний обіг не випускався, здійснювалося пряме транспортування. Відповідно до документів, що надавалися митному органу Сербії, країною походження товару є російська федерація, а тому при ввезенні товару на митну територію України країна походження його не змінилася. В Сербії товар був поміщений в режим митного складу. Після загрузки товару для відправки в Україну він був опломбований і повинен був покинути митну територію Сербії до дати, що вказана в графі «D» декларації. На кордоні України і в пункті призначення товар, заявлений в митній декларації, може пройти вибірковий контроль шляхом здійснення огляду всього товару або його частини. В даній справі товар оглядався з ініціативи митного органу. На ввіз акцизного товару, зокрема тютюну, обов`язково подається попередня декларація і оформлюються гарантійні зобов`язання. Порядок підтвердження країни походження товару визначений ст. 44 МК України. При поданні попередньої декларації не вимагається подача сертифікату походження, який може бути поданий пізніше, і така декларація буде прийнята митним органом. На товар, що яких є обмеження ввозу відповідно до законодавства України обов`язково заявляється назва країни походження товару та відомості про сертифікат про походження товару. Попередню декларацію може подати любий декларант, проте декларацію про поміщення товару в режим митного складу може подавати тільки утримувач митного складу. При поміщенні товару в режим митного складу митному органу з митною декларацією подаються документи такі ж самі, як і при декларуванні товарів у вільний обіг. ОСОБА_1 , як утримувач митного складу, повинен був знати про обмеження, що встановлені для ввозу деяких товарів на митну територію України, а також поміщення їх в режим митного складу, у в зв`язку з чим повинен був виконувати обов`язки, що покладені на декларанта та передбачені ст. 266 МК України. Є суттєвим те, що він вказав в попередній декларації країною походження товару Грецію, оскільки у разі не зазначення такої інформації виникають додаткові ризики, що вимагає додаткових засобів митного контролю, зокрема обов`язкового огляду товару митним органом. У разі заявлення ним товару, країною походження якого є РФ, такий товар не буде ввезений на митну територію України. Відповідно до ч. 10 ст. 269 МКУ ОСОБА_1 міг самостійно звернутися до митного органу для внесення змін до митної декларації. У разі розбіжностей в документах міг ініціювати перед митним органом питання огляду товару, витребування додаткових документів з метою встановлення країни походження товару, що виключає порушення митних правил відповідно до ст. 491 МКУ.

Позиція апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно зі ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органом для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 483 МК України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме, під час митного оформлення товару, коли такий проступок може бути виявлений контролюючим органом, який з метою митного оформлення, засвідчує відомості, одержані під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформляє результати такого контролю, воно не є тривалим, а тому вважається закінченим з моменту подання митному органу документів, які містять неправдиві відомості.

Суб`єкт правопорушення осудна особа, яка досягла 16-річного віку, а також посадова особа підприємства. Посадова особа підприємства керівник та інший працівник підприємства (резиденти й нерезиденти), які у зв`язку з постійно або тимчасово виконуваними ними трудовими (службовими) обов`язками відповідають за додержання вимог, установлених МКУ, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними в установленому законом порядку.

Суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини. Для кваліфікації дій за ст. 483 МКУ не мають значення мотив і мета їх учинення, а також те, чи настали від цього шкідливі наслідки.

Митний кодекс України нормою ст. 257 вичерпно формулює поняття «декларування», яке здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документу, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, декларант зобов`язаний заявити точні відомості про товар у митній декларації. Такі обов`язки не залежать від виду декларації.

Відповідно до 1 ст. 259 МКУ, попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Відповідно до ч. 2 ст. 259 МКУ, попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Підпунктом г) п. 1 ч. 4 ст. 335 МК України визначено, що під час надання митному органу попереднього повідомлення про намір здійснити переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України митному органу надаються такі документи та/або відомості, у тому числі засобами інформаційних технологій, що підтверджують дотримання встановлених відповідно до закону заборон та/або обмежень щодо пропуску товарів через митний кордон України.

Судом встановлено, що 22.04.2022 до Відділу митного оформлення № 2 митного поста Вінниця Вінницької митниці було подано в електронному вигляді ДКД ЕЕ №UA401030.2022.2431 на товар «Тютюн для куріння, промислового виробництва, використовується в тютюновій промисловості для виробництва сигарет. Упакована в картонні короба вагою нетто, більше як 500г.: - RAW TOBACCO GRADE: А, кільк.-9900 кг.; країна виробництва GR.

Відправником товару є TRANSPORTSPED d.o.o. (OMLADINSKIH BRIGADA, 19,11070 NOVI BELGRAD. Сербія), одержувачем та декларантом є ТОВ «ТОРІ ГРУП» (21010, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. І Богуна, 2, оф. 500) в особі директора та декларанта ОСОБА_1 , місце прибуття вказаного товару є ЗМК (зона митного контролю) ВМО № 2 митного поста Вінниця (м. Жмеринка).

При ввезенні на митну територію України підакцизних товарів подання попередньої митної декларації, доставка та пред`явлення цих товарів митному органу, яким оформлена така попередня митна декларація, є обов`язковими.

Згідно ч. 9 ст. 264 МКУ митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Отже, в попередній митній декларації ІМ ЕЕ №UA401030.2022.2431, яка була подана декларантом ОСОБА_1 з метою подальшого ввезення на митну територію України, згідно графи 31 МД №UA UA401030.2022.2431 країною виробництва товару заявлено - GR (Греція) та, відповідно до графи 34, країною походження вказаного товару також заявлено - GR (Греція).

При цьому ОСОБА_1 суду пояснив, що інвойс, де країною виробництва товару зазначена «GREECE», попередньо йому надав Замовник за Договором №1 зберігання вантажів на митному складі від 28.03.2022.

Зазначений доказ є недостовірним, так як в попередній ЕМД ОСОБА_1 заявлені валюта та фактурна вартість товару, що складають 59 400 Євро, що відповідає інвойсу, який був наданий йому перевізником товару (а. с. 12), в якому відсутня вказівка щодо країни походження товару.

Водночас інвойс, на який посилається ОСОБА_1 містить відмінну вартість товару, що складає 54 540 Євро.

Відповідно до ст. 36 ч. 1-3 МК України, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Частиною шостою наведеної норми права передбачено, що положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 43 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Частинами другою та третьою ст. 44 МК України визначені випадки коли зазначення декларантом країни походження товару є обов`язковим, у тому числі для встановлення товарів, на які розповсюджується режим найбільшого сприяння, встановлюються пільги для обчислення ввізного мита, тощо.

Пунктом другим частиною третьою цієї статті встановлено, що у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару: на товари, щодо ввезення яких в Україну застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту", "Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту", "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Так, частина 11 статті 29 ЗУ "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлює, що у разі якщо дискримінаційні та/або недружні дії щодо України застосовуються державою, визнаною Верховною Радою України державою-агресором та/або державою-окупантом, заходи у відповідь, визначені частиною третьою цієї статті, можуть застосовуватися за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до положень Постанови КМУ № 426 від 09.04.2022 «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації щодо України та відповідно до частини одинадцятої статті 29 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність Кабінет Міністрів України постановив: заборонити ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів з Російської Федерації. Товари, переміщення яких територією Російської Федерації здійснено транзитом, та товари, ввезені з Російської Федерації, у тому числі товари походженням з третіх країн, можуть бути поміщені в митний режим імпорту, якщо їх ввезення в Україну здійснено до 24 лютого 2022 р. включно.

Отже, зміст Постанови 426 дає підстави вважати, що заборона стосується усіх товарів, що ввозяться з російської федерації на митну територію України, незалежно від країни походження таких товарів.

Аналіз наведеного правового врегулювання дає підстави для висновку, що сертифікат про походження товару - це документ, який свідчить про країну походження товару, однак положення митного законодавства надають право підтверджувати країну походження й іншими, відмінними від сертифіката про походження товару, документами, такими як: засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Винятком із вищенаведеного є обов`язкове подання сертифіката про походження товару в разі, зокрема, ввезення товарів, до яких застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ст. 122 МКУ у митний режим митного складу можуть поміщатися будь-які товари, за винятком: товарів, заборонених до ввезення в Україну, вивезення з України та транзиту через територію України.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену Митним кодексом України відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права i несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Відповідно до ч. 7 ст. 259 МК України при поданні попередньої митної декларації відповідальність декларанта або уповноваженої ним особи за достовірність відомостей, наведених в цій декларації, настає з моменту, зокрема надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду пред`явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно матеріалів справи, товар «Тютюн для куріння, промислового виробництва, використовується в тютюновій промисловості для виробництва сигарет» був переміщений на митну територію України 23.04.2022 о 12:48 через п.п. «Порубне-Сірет» митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці на транспортному засобі, реєстраційні номери АО6273ET/ НОМЕР_2 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав від перевізника товаросупровідні документи, які в подальшому були додані до митної декларації типу ІМ ДЕ з номером UA401030/2022/002552, в яких не була зазначена країна походження акцизного товару. Не містить цієї інформації й наданий перевірником інвойс, який був наданий ОСОБА_1 для митного контролю.

27.04.2022 до Відділу митного оформлення № 2 митного поста Вінниця, Вінницької митниці Вінниця (м. Жмеринка, вул. Свободи, 169) подано ЕМД типу ІМ 74 ДЕ під номером UA401030/2022/002553. Відправником заявлено TRANSPORTED d.o.o. (OMLADISKIH BRIGADA, 19,11070 NOVI BELGRAD. Сербія), одержувачем та декларантом є ТОВ «ТОРІ ГРУП» (21010, Вінницька обл., м. Вінниця, вул.. І Богуна, 2, оф. 500). Декларантом згідно гр. 54 МД є ОСОБА_1 .. Товар: Тютюн для куріння, промислового виробництва, використовується в тютюновій промисловості для виробництва сигарет. Упакована в картонні короба, вагою нетто більше як 500 г: RAW TOBACCO GRADE: А, кільк.-9900 кг»; 33 місця, вага брутто 11814,38 кг., вага нетто 9900 кг.

Відомостей про країну походження товару вказана декларація не містить.

До митної декларації декларантом подано документи: рахунок фактура (INVOICE) №2-20/04-22 від 20.04.2022; CMR №439610 від 21.04.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) 02/04-2022 від 06.04.2022; зовнішньоекономічний договір складського зберігання №1 від 28.03.2022; Витяг з реєстру МС М0660/V/00 від 03.08.2022.

27.04.2022 під час проведення митного огляду товару з розкриттям 100% пакувальних місць, його перерахуванням та зважуванням, на всіх пакувальних коробках виявлені етикетки з маркуванням, де виробником товару вказано «ООО «ТЕХНОЛОГИИ ПЕРЕРАБОТКИ» Россия, г. Кострома, ул. Солониковская, 12», а на маркуванні присутній комерційний сорт, про що складений відповідний акт від 27.04.2022, витяг з АСМО.

Оскільки судом установлено, що країною походження, виробника товару є РФ, а не Греція, як було зазначено у митній декларації ІМ ЕЕ №UA401030.2022.2431, яка була подана з метою подальшого ввезення на митну територію України, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що декларантом ТОВ «ТОРІ ГРУП» громадянином України ОСОБА_1 було подано митному органу як підстави для переміщення товарів документи, які містять неправдиві відомості щодо маркування та країни походження товарів.

Також, як директор ТОВ «ТОРІ ГРУП», яке здійснює господарську діяльність з надання послуг митного складу в м. Жмеринка, ОСОБА_1 повинен був бути обізнаний про те, що товари, які заборонені до ввезення в Україну не можуть бути поміщені у митний режим митного складу (ст. 122 МК України).

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в ході розгляду справи не встановлено обставин, які об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 здійснити належні та адекватні заходи для недопущення порушення митних процедур, зокрема переконатися у відповідності товару, згідно поданих митному органу документів та відсутності заборон та/або обмежень щодо переміщення його через митний кордон України.

При цьому суд наголошує, що отримавши товаросупровідні документи й за відсутності підстав вважати правомірним зазначенням ним у попередній декларації країною походження товару - GR (Греція), ОСОБА_1 подав митному органу декларацію про поміщення товару у режим митного складу як такого, що, за його поясненнями, не потребує обов`язкового зазначення у митній декларації країну походження товару. Проте передумовою поміщення товару в режим митного складу є саме підтвердження дотримання заборон та/або обмежень згідно із законами України щодо пропуску товарів через митний кордон України, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 122 МКУ.

Враховуючи наведене, такі дії декларанта, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю суд вважає умисними в розумінні ст. 10 КУпАП, при цьому не мають значення мотив і мета їх учинення, а також те, чи настали від цього шкідливі наслідки.

Також є слушними доводи представника митниці про те, що відповідно до ч. 2 ст. 266 МК України перед подачею митної декларації декларант мав право з дозволу митного органу здійснити фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, звернутися до власника товару з метою отримання необхідних документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю, оскільки виявлення такої невідповідності самим декларантом не є підставою для порушення справи про порушення митних правил в розумінні ст. ст. 491, 494 МКУ. Підставою для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил.

Суд відхиляє доводи захисту про те, що митниця не виконала свого обов`язку щодо надання суду безперечних доказів походження товару з РФ, а митний орган, у разі сумніву у достовірності наданого інвойсу, повинен був здійснити перевірку відповідної інформації шляхом направлення запиту до уповноважених органів країни, де зареєстрована компанія.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Такі документи були надані країною експорту товару Сербією, і сумніву в їх достовірності у суду немає. Сертифікат про походження товару не може бути витребуваний від компетентних органів країни походження на запит митного органу з підстав війни з РФ, проте стороною захисту не надано доказів на спростування доводів сторони обвинувачення в цій частині.

Митними органами України направлялися запити до митних органів Великобританії стосовно надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи. З відповіді на запит встановлено, що компанія ALFA&NICOTINA LLP зареєстрована в Домі Компаній за номером ОС431565 та була заснована 23 квітня 2-20 року, але ця фірма не записана у митних записах цього Департаменту, а надана ділова адреса є адресою «поштової скриньки» з великою кількістю різних компаній, зареєстрованих там. Комерційні записи не зберігаються. З урахуванням наведеного не можливо більше нічого зробити для виконання запиту (а. с. 46, 47).

Висновки суду.

Апеляційний суд констатує, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, відтак правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 1 ст. 483 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.

Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та конфіскації товару безпосереднього предмету порушення митних правил, - є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.

Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Смірнова Сергія Михайловича, подану від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко