Справа №461/6470/22
Провадження №3/461/76/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши за участю захисника ОСОБА_1 адвоката Гельо С.Б., представника потерпілого адвоката Мелеха Д.О., матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №088429, 18.11.2022 року о 11 годині 10 хвилин у м. Львові на перехресті вул. Горбачевського вул. Котляревського, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz В250 д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись по вул. Котляревського, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Горбачевського, не надав перевагу в русі автомобілю Nissan Sylphy FV д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося ДТП. При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення, які підтримав в ході розгляду справи в судовому засіданні, згідно яких вважає, що у його діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, зокрема відсутня вина. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 18 листопада 2022 року близько 11.10 за адресою: м. Львів, перехрестя вул. Горбачевського - вул. Котляревського, він під`їхав до вказаного перехрестя зі сторони вул. Котляревського із наміром здійснити поворот наліво на вул. Горбачевського. Проїжджа частина була заповнена транспортними засобами, які очікували на сигнал світлофору у бік вул. Генерала Чупринки. Проте, перехрестя вул. Горбачевського - вул. Котляревського, яке позначене розміткою жовтого кольору, було вільне від транспортних засобів, які були розташовані до і після вказаної розмітки. Пересвідчившись у безпеці виїзду (маневру), він виїхав на вул. Горбачевського, здійснивши поворот наліво, перетнув смугу руху в бік вул. Генерала Чупринки, виїхав на смугу руху в напрямку вул. Сахарова, де з його автомобілем зіткнувся автомобіль Nissan BC0388YA. Після зіткнення водій автомобіля Nissan BC0388YA перемістив свій транспортний засіб на вул. Котляревського. ОСОБА_1 стверджує, що під час повороту на вул. Горбачевського він не бачив і не міг бачити автомобіль Nissan BC0388YA, оскільки видимість смуги руху з лівого боку у напрямку вул. Сахарова була обмежена наявними на смузі руху у напрямку вул. Генерала Чупринки транспортними засобами. Крім цього, вказує, що автомобіль Nissan BC0388YA, на момент виконання ОСОБА_1 повороту, в порушення п. 14.6 ПДР здійснював обгін та виїхав зі смуги руху в напрямку вул. Генерала Чупринки на зустрічну смугу, де зіткнувся з його автомобілем. Вказує, що за такої дорожньої обстановки, рух зустрічною смугою руху заборонений Правилами дорожнього руху. Тому, передбачати можливість їзди транспортного засобу на зустріч руху по смузі у напрямку вул. Сахарова він не міг і не повинен був. Крім цього, зазначає, що під час виконання повороту на вулицю Горбачевського він був уважним, не відволікався від керування автомобілем, стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно відреагував на її зміну, а швидкість руху його автомобіля була незначною, тобто він рухався достатньо повільно для уникнення будь-яких небезпек. Виїхавши на вулицю Горбачевського та зайнявши смугу руху, що веде у напрямку вул. Сахарова, тобто фактично завершивши маневр, він побачив, що назустріч по його смузі руху на достатньо великій швидкості рухається автомобіль Nissan BC0388YA. Намагаючись уникнути зіткнення, він доїхав до тротуару на максимально близьку відстань та зупинився. Проте, водій автомобіля Nissan BC0388YA, не загальмувавши для уникнення зіткнення, не перестоївшись у свою смугу руху, на якій скупчились інші автомобілі, які він обганяв, зіткнувся з його нерухомим автомобілем. Крім цього, звертає увагу на те, що складаючи схему місця ДТП, інспектор відображав у ній спотворені відомості, наносив заміри, які не дають змоги чітко відтворити місце розташування об`єктів на дорозі та відносно один одного.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Гельо С.Б. в судовому засіданні підтримав пояснення ОСОБА_1 . Просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказав, що дорожньо-транспортна пригода відбулася саме з вини водія автомобіля Nissan Sylphy FV д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , який порушивши правила дорожнього руху, рухався смугою зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 .

Потерпілий ОСОБА_2 подав до суду письмові пояснення, згідно яких протокол підтримав. Пояснив, що він, керуючи автомобілем Nissan Sylphy EV BC0388YA, рухався по вул. Горбачевского від вул. Ак. Сахарова (вул. Кн. Ольги) у напрямку до вул. Ген. Чупринки. Швидкість руху становила близько 40 км/год. Попереду інші автомобілі не рухалися. В певний момент побачив, що попереду в межах смуги руху знаходиться в нерухомому стані легковий автомобіль. Наближаючись до цього автомобіля бачив, що він тривалий проміжок часу не рухається ні вперед, ні назад, а тому вирішив здійснити його об`їзд. Ввімкнувши лівий покажчик повороту, переконався, що попереду цього автомобіля є достатньо місця, щоб його безпечно об`їхати і повернутися у смугу для руху в попутному напрямку, оскільки цей легковий автомобіль знаходився на такій відстані від перехрещення проїзних частин вул. Горбачевського та вул. Котляревського, яка дозволяє здійснити його безпечний об`їзд. Коли виїжджав на смугу зустрічного руху, при цьому перетнувши лінію дорожньої розмітки, яка розділяє транспортні потоки зустрічних напрямків, цей легковий автомобіль знаходився в нерухомому стані і в цей момент жоден інший автомобіль не рухався та не в`їжджав на перехрещення проїзних частин. Стверджує, що він це добре бачив, оскільки постійно слідкував за дорожньою обстановкою та за її змінами. Проїхавши деяку відстань вперед по смузі зустрічного руху, він побачив, що з вул. Котляревського до вул. Горбачевського рухається автомобіль Mercedes Benz B250 НОМЕР_1 . Також, в цей момент, водій легкового автомобіля, який до цього моменту тривалий проміжок часу знаходився в нерухомому стані, розпочав рух уперед і проїхавши деяку відстань зупинився, і такими своїми діями змінив для нього дорожню обстановку такими чином, що він вже не мав змоги повернутися у смугу руху попутного напрямку до початку межі перехрестя за напрямом мого руху. Маючи змогу бачити рух автомобіля Mercedes Benz B250 НОМЕР_1 , він розумів, що водій цього автомобіля не має наміру зупинятися перед перехрещенням проїзних частин і надати йому перевагу у русі, оскільки він рухається по головній дорозі. В цей момент він сприйняв таку зміну дорожньої обстановки як небезпечну по відношенні до автомобіля Mercedes Benz B250, НОМЕР_1 . В цей момент швидкість руху керованого ним автомобіля Nissan Sylphy EV, НОМЕР_3 становила приблизно 40 км/год, а автомобіль знаходився на відстані не більше ніж 15,0 метрів до місця зіткнення. Швидкість руху автомобіля Mercedes Benz B250 НОМЕР_1 становила близько 15 км/год. Після зіткнення автомобіль Nissan Sylphy EV, BC0388YA проїхавши деяку відстань вперед зупинився. Також автомобіль Mercedes Benz B250, НОМЕР_1 після зіткнення проїхавши деяку відстань вперед зупинився у такому положенні, яке зафіксоване на схемі місця ДТП.

Представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Мелех Д.О. в судовому засіданні підтримав письмові пояснення ОСОБА_2 . Зазначив, що дорожньо-транспортна пригода відбулася саме з вини ОСОБА_1 , який не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись по вул. Котляревського, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Горбачевського, не надав перевагу у русі автомобілю Nissan Sylphy FV д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Заслухавши доводи учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши долучені до матеріалів справи докази в їх сукупності, вважаю, що в діях громадянина ОСОБА_1 не доведено наявності складу вказаного вище адміністративного правопорушення, оскільки, при розгляді даної справи не встановлено достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів наявності в діянні останнього об`єктивної та суб`єктивної сторони складу правопорушень, а протокол та долучені до нього матеріали не містять беззаперечних доказів, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять те, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого відбулася ДТП.

При цьому, суд виходить з наступного.

При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У постанові Верховного Суду по справі №813/2451/17 від 27.02.2018 р. зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно допустимими доказами.

Доказами, якими представники поліції (особи уповноважені на складання протоколу) обґрунтовують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є письмові пояснення останнього та потерпілого ОСОБА_2 , протоколом та схемою ДТП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Водночас, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Відповідно до п. 2.3б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із схеми ДТП та пояснень ОСОБА_1 , 18.11.2022 року о 11 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz В250 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Котляревського у м. Львові під`їхав до перехрестя із вулицею Горбачевського, та виїхав на дану вулицю, здійснивши поворот наліво, перетнув смугу руху в сторону вул. Генерала Чупринки, виїхав на смугу руху в сторону вул. Сахарова, де відбулося зіткнення із автомобілем Nissan Sylphy FV д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався смугою зустрічного руху.

Вищенаведені обставини підтверджуються показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , який показав, що 18.11.2022 він, перебуваючи на вул. Котляревського у м. Львові, бачив, як автомобіль Mercedes під керуванням ОСОБА_1 здійснив поворот з вул. Котляревського на вулицю Горбачевського з дотриманням правил дорожнього руху. Водії автомобілів які стояли на вул. Горбачевського пропускали автомобіль Mercedes для того щоб він зміг повернути на вулицю Горбачевського. Після того, як автомобіль Mercedes виїхав на перехрестя, проїхав одну із смуг руху вулицею Горбачевського та виїхав на смугу попутну напрямку руху, відбулося зіткнення цього транспортного засобу із автомобілем Nissan, який рухався по даній смузі в зустрічному напрямку.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії постанови серії ЕАР № 6186581 від 18.11.2022, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно даної постанови 18.11.2022 о 11.00 год у м. Львові на перехресті вул. Горбачевського вул. Котляревського, водій ОСОБА_2 здійснив обгін на перехресті, чим порушив п. 14.6.а ПДР.

Відповідно до п. 14.6.а Правил дорожнього руху, на перехресті обгін заборонено.

Даних про оскарження згаданої постанови в ході розгляду справи не здобуто.

Згідно п. 1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Враховуючи наведені обставини, суд погоджується з доводами сторони захисту, про те, що ОСОБА_1 не повинен був передбачати можливість руху транспортного засобу на зустріч руху з порушенням Правил дорожнього руху по смузі у напрямку вул. Сахарова.

Беручи до уваги вищенаведені пояснення свідка та вищевикладені встановлені судом обставини дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 здійснював проїзд перехрестя з дотриманням Правил дорожнього руху, про що свідчить те, що він безперешкодно перетнув смугу руху по вул. Горбачевського в сторону вул. Ген. Чупринки та фактично виїхав на смугу руху в сторону вул. Сахарова.

Долучені до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення та схема ДТП не спростовують вищенаведеного факту.

Також, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження пояснення потерпілого про те, що саме дії водія ОСОБА_1 , який порушив Правила дорожнього руху, спричинили ДТП.

При цьому, оцінюючи обставини справи, суд також враховує наведені пояснення потерпілого, згідно яких, серед іншого, швидкість руху його автомобіля в момент ДТП була більше ніж удвічі (близько 40 км/год до близько 15 км/год) більшою за швидкість руху автомобіля керованого ОСОБА_1 .

Слід також відзначити, що достовірних даних щодо точної швидкості руху автомобілів матеріали справи не містять.

Ухвалюючи рішення у справі, враховую також наступне.

У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність у їх діях складу правопорушення потребує встановлення причинного зв`язку між діями (порушення правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Для правильного застосування норми закону про відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.

У випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Із змісту наведених вище встановлених судом фактичних обставин справи випливає те, що саме водієм ОСОБА_2 внаслідок первинного порушення вимог п. 14.6.а Правил дорожнього руху було створено аварійну ситуацію та в подальшому настала дорожньо-транспортна пригода, тобто між порушенням вказаних вимог ПДР та дорожньо-транспортною пригодою наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок.

В наведеній ситуації встановлені в ході розгляду справи обставини вказують на те, що при здійсненні обгону з порушенням Правил дорожнього руху водій ОСОБА_2 , до того ж і не врахував в повній мірі дорожньої обстановки при здійсненні відповідного маневру, внаслідок чого не зміг відповідно реагувати на її зміну.

В свою чергу, оцінюючи дії водія ОСОБА_1 під час руху на вказаному перехресті, суд також враховує і те, що згідно п. 1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Отже, ОСОБА_1 не міг і не повинен був передбачати або враховувати те, що під час його руху та здійсненні ним відповідного маневру інший водій порушить Правила дорожнього руху.

Враховуючи наведене, суд вважає, що встановлені в ході розгляду справи обставини вказують на те, що поза розумним сумнівом не доведено те, що ДТП відбулася внаслідок дій ОСОБА_1 , оскільки з долучених до протоколу доказів, не вбачається те, що він порушив вимоги 2.3.б та 16.11 Правил дорожнього руху.

Таким чином, матеріали справи не містять достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом засвідчують порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, тобто вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи доводи представника потерпілого про доцільність призначення судової автотехнічної експертизи по обставинах ДТП, суд виходить з наступного.

Порядок призначення та проведення судових експертиз встановлюється Наказом МЮ України № 53/5 від 08.10.1998 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень»

Згідно п.п.1.1 Розділу II Рекомендацій, основними завданнями автотехнічної експертизи, серед інших, є:

1.1.3. Установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП.

Момент виникнення небезпеки для руху, як правило, має зазначатися у документі про призначення експертизи (залучення експерта). Якщо у документі про призначення експертизи (залучення експерта) момент виникнення небезпеки не зазначений, то експерт, виходячи з аналізу дорожньої обстановки, може визначити його за даними, що містяться в матеріалах справи.

Згідно п.п.1.3 Рекомендацій, у документі про призначення автотехнічної експертизи (залучення експерта) повинні бути зазначені дані про параметри і стан дорожньої обстановки, дорожнього покриття та обставини щодо дій учасників події, з яких має виходити експерт при проведенні досліджень (вихідні дані).

При призначенні експертизи обставин ДТП необхідно, зокрема, вказувати: тип покриття дороги (асфальт, ґрунтова тощо), його стан (сухе, мокре, ожеледиця тощо), ширину проїзної частини, наявність і величину ухилів, наявність дорожніх знаків і розміток у районі ДТП, технічний стан ТЗ та його завантаженість; видимість і оглядовість дороги з місця водія, а в умовах обмеженої видимості - ще й видимість перешкоди; розташування ТЗ по ширині дороги, швидкість його руху (швидкість руху вказується, якщо немає сліду гальмування); момент виникнення небезпеки для руху; чи застосовував водій термінове гальмування і якщо застосовував, то яка довжина сліду гальмування до задніх коліс автомобіля (якщо сліди розташовані на ділянках дороги з різним покриттям, наприклад на проїзній частині й узбіччі, потрібно зазначити довжину сліду окремо на кожній з ділянок); місце наїзду відносно слідів гальмування (яку відстань пройшов ТЗ у стані гальмування до наїзду чи після наїзду на пішохода; якою частиною ТЗ контактував з пішоходом або якими частинами зіткнулись транспортні засоби; якщо ТЗ після залишення сліду гальмування до його остаточної зупинки рухався накатом, то яку відстань він пройшов у цьому стані).

У відповідності з п.п.1.6 Рекомендацій, орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), не має права вимагати від експерта, щоб той самостійно вибирав зі справи вихідні дані для проведення експертизи. Разом з тим вказані особи можуть поставити перед експертом питання про технічну спроможність (неспроможність) тих чи інших даних, які є у справі.

Підпунктом 1.7 Рекомендацій визначено, що разом з документом про призначення експертизи (залучення експерта) експерту за потреби надаються всі матеріали кримінального провадження, справи про адміністративне правопорушення, цивільної, господарської, адміністративної справи.

Якщо орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), не може направити експерту всі матеріали справи, він повинен надати: протокол огляду місця події разом зі схемою та іншими додатками; протокол огляду ТЗ; протокол відтворення обстановки й обставин події.

Отже, оцінюючи доводи представника потерпілого, суд виходить з того, що матеріали справи не містять усіх визначених п.п.1.3 Рекомендацій даних, а також даних про розташування інших транспортних засобів в момент ДТП. Також суду не надано даних про технічні (ремонтні) роботи з автомобілями після ДТП та технічні огляди даних автомобілів, в матеріалах справи відсутні достовірні дані щодо швидкості руху автомобілів учасників ДТП. Крім того, суд вважає, що частина питань заявлених у клопотанні сформульована некоректно, зокрема питання: «Чи відповідали дії водія Mercedes Benz B250, НОМЕР_1 ОСОБА_1 технічним вимогам п. 2.3.б та п. 16.11 чинних на дату ДТП ПДР України?». Адже вказані пункти ПДР не містять жодних технічних вимог. У свою чергу, заявлене питання: «Чи технічно спроможні покази водія автомобіля Mercedes Benz НОМЕР_4 , НОМЕР_1 ОСОБА_1 в частині того, що зіткнення відбулося на смузі руху вул. Горбачевського в напрямку до вул. Ак. Сахарова (вул. Кн. Ольги)?» сформульовано некоректно, адже його зміст викладений таким чином, що експерту запропоновано оцінити технічну спроможність показів водія автомобіля, що очевидно не входить до його компетенції.

Отже, ініціатором клопотання не наведено об`єктивних даних стосовно виконання обов`язкових вимог щодо надання вихідних даних та необхідних документів для призначення і проведення відповідної експертизи, а тому проведення такої фактично є неможливим.

Слід також відзначити, що заявляючи наведене клопотання і обґрунтовуючи його мотиви, представник потерпілого фактично покладає на експерта обов`язок збирання доказів та вихідних даних, що, з точки зору чинного законодавства, є неприпустимим адже у такому випадку такі дії експерта поставлять під сумнів сам висновок.

В свою чергу, доводи представника потерпілого про те, що «суд може самостійно уточнити питання поставлені експерту», в даній справі суд вважає безпідставними, адже саме сторона яка заявила клопотання повинна довести його обґрунтованість, що в повній мірі відповідає дотриманню принципу змагальності сторін провадження під час розгляду даної справи.

Таким чином, підстав для задоволення наведеного клопотання представника потерпілого в ході розгляду справи не встановлено.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ухвалюючи рішення у даній справі, враховую, що в ході судового розгляду дотримано принцип повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення у провадженні, а також здобуто достатню сукупність доказів, яка обґрунтовує зроблені у даному судовому рішенні висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а також того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу доведення вини «поза розумним сумнівом», доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В даному випадку обов`язок доведення вини покладається на орган уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення, а будь-який сумнів з цього приводу трактується на користь особи якій інкриміноване вчинення такого порушення. Зокрема, такий обов`язок реалізується органом уповноваженим на складання протоколу за допомогою виготовлення відповідних процесуальних документів (протоколу) та збирання достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів, для їх скерування на розгляд до суду.

Пункт 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив протиправне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні (в даному випадку органі який склав протокол про адміністративне правопорушення) та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Суд виходить з того, що Закон не покладає на нього функції щодо збирання з власної ініціативи доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адже збирання доказів на користь тієї чи іншої сторони судом з власної ініціативи порушить принцип неупередженості суду. В цій ситуації суд, зберігаючи неупередженість, повинен дослідити та оцінити у встановленому Законом порядку надані йому докази та ухвалити відповідне процесуальне рішення.

Виходячи з положень ст. 8,62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією із засад існування демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки судом встановлено, що у справі відсутні достатні, достовірні, належні та допустимі докази, які б поза розумним сумнівом доводили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, тобто у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.