ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кутурланової О.В.

секретаря судового засідання Добрової К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу Найченка Олександра Євгеновича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 14.02.2022 року, якою закрито провадження у справі щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.02.2022 року закрито провадження у справі відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З оскарженої постанови вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №331889, 30.11.2021 року о 09.20 годині в м. Херсоні по вул. Острівська, 30 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався попереду та різко зупинився, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту ПДР).

Дії ОСОБА_2 відповідно до протоколу кваліфіковано за ст.124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Закриваючи провадження у справі, суд посилався на досліджені під час судового розгляду справи докази, зокрема на відомості, отримані з відеореєстратору автомобіля «Mercedes-Benz Vito», та, встановивши, що настанню події ДТП передували дії водія автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , який здійснив перестроювання з крайньої правої смуги руху в ліву без попереджувальних сигналів повороту, у подальшому, не пересвідчившись в безпечності маневру, у той час коли по лівій смузі руху їхав автомобіль «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , наздогнав його з правої сторони, почав здійснювати різкий виїзд на ліву смугу руху перед автомобілем Mercedes-Benz Vito та несподівано різко загальмував перед ним на середині дороги, що й призвело до зіткнення автомобілів. При цьому суд зазначив, що перед здійсненням водієм «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 екстреного гальмування дорога була вільна, жодних перешкод водію «Hyundai» для здійснення подальшого руху та необхідності застосування екстреного гальмування не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не може бути притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_3 , діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову, якою визнати винним та притягнути до адміністративної відповідальності водія автомобіля «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , якого вважає винним у вчиненому ДТП, оскільки саме він, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався попереду та різко зупинився, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції проведено за відсутності учасників судового розгляду, які належним чином повідомлялися про день та час судового засідання та від яких надійшли письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №331889, 30.11.2021 року о 09.20 годині в м. Херсоні по вул. Острівська, 30 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався попереду та різко зупинився, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту ПДР).

Дії ОСОБА_2 згідно протоколу кваліфіковано за ст.124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому, в обгрунтування наявності в діях ОСОБА_2 вини у вчиненні адміністративного правопорушення до матеріалів справи долучені наступні докази :

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №331889 від 30.11.2021;

- схема місця ДТП від 30.11.2021 року із фіксацією у ній напряму руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце контактування транспортних засобів, розташування транспортних засобів після зіткнення та пошкодження, отримані автомобілями;

- письмові покази ОСОБА_2 про те, що 30.11.2021 року о 9.30 год. він, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.Островське шосе в напрямку кола по вул. Дорофеєва у м.Херсоні. При цьому автомобіль «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 різко загальмував на середині дороги, спровокувавши ДТП ;

- письмові пояснення ОСОБА_4 про те, що він під час керування автомобілем «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , побачив перед машиною кішку чи собаку, яка вибігла на дорогу, у зв`язку з чим пригальмував, потім відчув удар в задню частину його автомобіля. Виявилось, що в його автомобіль в`їхав червоний «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

В ході розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі адвокат Найченко О.Є. просив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що внаслідок саме його неправомірних дій трапилась ДТП, оскільки водій ОСОБА_2 під час керування автомобілем безпричинно та постійно сигналив водію ОСОБА_1 , відволікав його та перешкоджав його руху. Після здійснення повороту на вул.Острівська, водій «Hyundai» ОСОБА_1 побачив перед своєю машиною чи то собаку, чи то кішку, яка пробігала дорогу, внаслідок чого був змушений застосувати екстрене гальмування, після чого відбулося зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Vito», держномер НОМЕР_1 , що їхав позаду. Вважає винним в ДТП саме водія автомобіля «Mercedes-Benz Vito», який їхав позаду та не дотримався належної дистанції та швидкості руху.

В ході розгляду справи судом досліджено відео з відеореєстратору автомобіля «Mercedes-Benz Vito», що найбільш повно та об`єктивно відображає фактичні обставини скоєного ДТП, з якого встановлено, що настанню події ДТП передували дії водія автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який здійснив перестроювання з крайньої правої смуги руху в ліву без попереджувальних сигналів повороту, а у подальшому, не пересвідчившись в безпечності маневру, у той час коли по лівій смузі руху їхав автомобіль «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , наздогнав його з правої сторони, почав здійснювати різкий виїзд на ліву смугу руху перед автомобілем Mercedes-Benz Vito та несподівано різко загальмував перед ним на середині дороги, що й призвело до зіткнення автомобілів. З відео також вбачається, що перед здійсненням водієм «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , екстреного гальмування дорога вільна, перешкод водію «Hyundai» для здійснення подальшого руху та необхідності застосування екстреного гальмування не виявлено.

Суд вірно зазначив, що інкриміноване ОСОБА_2 порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР ставить дії водія в залежність від обрання безпечної швидкості та дистанції для руху. Так обрана дистанція повинна надати можливість безпечної зупинки транспортного засобу у випадку, якщо водій автомобіля, який рухається попереду, застосував екстрене гальмування.

При цьому судом враховано, що згідно з п.12.9 «в,г» ПДР водієві забороняється перешкоджати іншим транспортним засобам, рухаючись без потреби з дуже малою швидкістю; різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти ДТП). Відповідно до п. 14.2 «г» ПДР перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу (далі ТЗ), який він обганяє, повернутися на займану смугу руху.

Отже, з наведеного слід дійти висновку, що водію забороняється після обгону ТЗ різко перестроюватися на раніше займану смугу (підрізати кут), створюючи тим самим перешкоду автомобілю, що обганяється. Обгін вважається виконаним правильно, якщо водій ТЗ, що обганяється, під час такого маневру не буде змушений знижувати швидкість руху або різко гальмувати.

З дослідженого судом відео не вбачається повне дотримання водієм ОСОБА_1 наведених приписів при здійсненні маневру, що й стало підставою реакції ОСОБА_2 у виді попереджувальної подачі сигналів водію ОСОБА_1 , який своїми діями при виконанні маневру загрожував настанню аварійної ситуації, яка й сталася після його різкого екстреного гальмування.

За таких обставин, приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 не може бути притягнуто до відповідальності за ст.124 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.124, ст.280, ст.294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Найченка Олександра Євгеновича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 14.02.2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

Апеляційного суду О.В. Кутурланова