Справа № 459/2801/22 Провадження № 3/459/1262/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Мельникович М. В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №173105 від 15.10.2022 водій ОСОБА_1 15.10.2022 о 09:45 год. у м. Червонограді по вул. Львівська, керував автомобілем «Renalut Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився у КП «Центральна міська лікарня ЧМР», висновок №185 від 15.10.2022, чим порушив п. 2.9.а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

25.11.2022 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у якому останній, посилаючись на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція) зазначає, що Інструкція передбачає імперативну норму щодо проведення лабораторного дослідження для виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Відтак, проведення швидкого експрес тесту Sniper-5 для виявлення стану наркотичного сп`яніння не є проведенням лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу, тому це є порушенням вимог Інструкції і висновки за результатами проведення такого огляду вважаються недійсними в силу п.22 цієї Інструкції. У відповідь на адвокатський запит захисника Мацея М. М. від 18.10.2022 КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради Львівської області», де останній запитував чи відбиралися біологічні зразки у ОСОБА_1 для лабораторного дослідження у дві ємності, надали відповідь, що у даному медичному закладі не проводяться дослідження біологічного матеріалу на визначення наркотичних чи психотропних речовин, через відсутністю необхідного лабораторного обладнання. Просить клопотання задовольнити та справу про адміністративне правопорушення закрити.

У судовому засіданні, яке відбулося 30.01.2023 ОСОБА_1 та його адвокат підтримали доводи, викладені у своєму клопотанні про закриття провадження у справі та просили провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю доказів перебування у стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки вважає, що висновок лікаря-нарколога, зроблений за результатами тестування на експрес тесті «Sniper» не може бути належним доказом, бо вимагає проведення додаткових лабораторних досліджень, які проведені не були.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення порушника та його представника, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити з таких підстав.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За диспозицією частини першої статті 130 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення полягає зокрема і у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено судом, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №173105 відносно ОСОБА_1 , згідно з яким останньому ставиться у вину порушення п. 2.9а ПДР України та стверджується, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renalut Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився у КП «Центральна міська лікарня ЧМР», висновок №185 від 15.10.2022, чим порушив п. 2.9.а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Проте, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини особи.

Аналізуючи дотримання поліцейськими процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, суд враховує вимоги статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція).

Так, за змістом частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В матеріалах справи наявний відеозапис події, який був оглянутий в судовому засіданні та з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 15.10.2022 ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (ТМС марихуана).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №173105 від 15.10.2022 порушник вказав, хотів повторно пройти тест на стан наркотичного сп`яніння, однак лікарі йому відмовили. Також останній вважає, що висновок КП «ЦМЛ ЧМР» від 15.10.2022 є неналежним доказом, оскільки не проводилися лабораторні дослідження, що суперечить Інструкції.

Із акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №185 від 15.10.2022 (який міститься в матеріалах справи) видно, що тестування на стан наркотичного сп`яніння проводилось за допомогою швидкого тесту «Sniper» на 5 результат тесту позитивний, виявлено ТНС (марихуана) наркотичне сп`яніння.

На адвокатський запит адвоката Мацея М. М. б/н від 18.10.2022, скерований до КП «Червоноградська міська лікарня Червоноградської міської ради» про надання інформації була отримана відповідь, що в КП «ЦМЛ ЧМР» не проводяться дослідження біологічного матеріалу на визначення наркотичних чи психотропних речовин через відсутність необхідного лабораторного обладнання.

Відповідно до розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (надалі Інструкція) проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Таким чином, Інструкція передбачає імперативну норму щодо проведення лабораторного дослідження для уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Пункт 22 розділу 3 вищевказаної Інструкції передбачає, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнавав, та не погоджувався з результатами тесту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що висновок КП «ЦМЛ ЧМР» від 15.10.2022, складений лікарем ОСОБА_2 є неналежним доказом перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, оскільки при освідуванні порушника був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Отже, наведене вище у своїй сукупності викликає сумнів у доведеності факту того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що в свою чергу виключає в його діях склад адміністративного правопорушення.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. («Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи наведене та виходячи із вимог ст. 62 Конституції України, судом не встановлено достатньо доказів, котрі б з достовірністю та об`єктивністю вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Відтак, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. В. Мельникович