Справа №461/7094/22
Провадження №3/461/171/23
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2023 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Радченко В.Є., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Давидова О.А., представника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, начальника варти 3 СБ в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії НГУ №077722 від 15.12.2022 року, ОСОБА_3 , 15.12.2022 року близько 09 год. 00 хв. перебуваючи з ознаками нетверезого стану на території об`єкта військової частини НОМЕР_1 НГУ за адресою: АДРЕСА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.
ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що не вживав алкоголю. Зазначив, що до нього предвзяте відношення. Йому не пропонували здати зразки біологічного середовища. А від проходження огляду на приладі «Драгер» він відмовився.
Захисник в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 не відмовився від здачі зразків біологічного середовища. Факт вживання алкоголю ОСОБА_3 не доведений.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_3 перебував в стані сп`яніння, відчував від нього запах алкоголю. Також був присутнім в лікарні. ОСОБА_3 відмовився продувати «Драгер».
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 15.12.2022 року ОСОБА_3 був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння. В нього була нечітка мова, запах алкоголю. Його відвезли в медичну установу. Він відмовився проходити медичне обстеження. При цьому свідок не зміг пояснити в чому виявилась така відмова.
Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши ОСОБА_3 , його захисника та свідків, вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, виходячи з такого.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП,обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення,зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Так, суд звертає увагу, що під час надання пояснень в судовому засіданні, ОСОБА_3 вказав, що він відмовлявся від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння шляхом продування приладу «Драгер». При цьому йому не пропонували проводити огляд на стан сп`яніння шляхом відібрання зразків біологічного середовища, та складено висновок, відповідно до якого він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Окрім того, суд приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_4 , відповідно до яких ОСОБА_3 відмовився продувати прилад «Драгер».
Разом з цим, суд зазначає, що огляд на встановлення стану сп`яніння здійснюється відповідно до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено МВСУ та МОЗУ від 09.11.2015 року №1452/735. Інших нормативних актів, які регулюють це питання немає.
Відповідно до Розділу І вказаної Інструкції, вона визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.п.12,13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено Міністерством юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Тобто вищевказана Інструкція не передбачає проведення огляду на приладі «Драгер».
Згідно з висновком №3155 КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на приладі алкотестер «Драгер». При цьому, з цього висновку не вбачається, що останній відмовився здавати зразки біологічного середовища. Ці обставини також підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 . Таким чином, суду не доведений факт відмови ОСОБА_3 від обстеження на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.
При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, враховуючи викладене вище, керуючись законом, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 поставленого у вину адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі, не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.33-35, ч.3 ст.172-20, п.1 ч.1 ст.247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Є. Радченко