справа № 631/430/21
провадження № 3/631/1/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М., за участю секретарів судового засідання М`ячиної Ю. В., Тиндик С. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області адміністративні матеріали, що надійшли від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бірки, Зміївського району, Харківської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який зареєстровано за вхідним № 2402/21-вх та присвоєно єдиний унікальний № 631/430/21 (провадження № 3/631/176/21).

Крім того, до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який зареєстровано за вхідним № 2407/21-вх та присвоєно єдиний унікальний № 631/431/20, провадження № 3/631/177/21.

Постановою від 09 липня 2021 року за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Майбороди С. С., у відповідності до положень статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначені вище матеріали об`єднані в одне провадження та присвоєно справі єдиний унікальний номер № 631/430/21 (провадження № 3/631/176/21).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 444627, складеного 22 квітня 2021 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Струповим Д. О., убачається, що 22 квітня 2021 року о 15 години 02 хвилини на автодорозі між селом Липкуватівка та селом Залізничні Бірки поблизу вулиці Залізничній, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак НОМЕР_2 , скоїв наїзд на електроопору, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився за допомогою газоаналізатора «Drager Alсotest 6820» в присутності двох свідків. Результат 1,65 проміле.

Водій ОСОБА_1 з діями працівників сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області був не згоден, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

У діях ОСОБА_1 констатовано порушення пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 446252, складеного 22 квітня 2021 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С., убачається, що 22 квітня 2021 року близько 15 години 01 хвилин, на автодорозі між селом Липкуватівка та селом Залізничні Бірки водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 211540», не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дорожній знак 5.45 з надписом «Нововодолазький район» та електроопору № 17, у зв`язку з вищевказаним відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль отримав механічні ушкодження та пошкоджено електроопору й дорожній знак.

У діях ОСОБА_1 констатовано порушення пунктів 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , у присутності свого захисника - адвоката Майбороди Сергія Сергійовича, вину у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав та пояснив суду, що 22 квітня 2021 року близько 13 години 00 хвилин до нього прийшов його син ОСОБА_2 та попросив дати автомобіль, щоб з`їздити до знайомого у село Липкуватівка. Оскільки Денис має посвідчення водія відповідний категорії, ОСОБА_1 надав йому ключі від автомобіля та останній поїхав. Через 10 - 15 хвилин ОСОБА_1 зателефонував син та повідомив, що він потрапив у дорожньо-транспортному пригоду на виїзді з села. Як повідомила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, прибувши до місця події, він оглянув сина, який не мав будь-яких тілесних ушкоджень та той пішов до дому, а ОСОБА_1 залишився, щоб полагодити стовп електропередачі та зібрати автомобіль, який зазнав пошкоджень. Після цього ОСОБА_1 зателефонував працівникам РЕС та знайомому ОСОБА_3 , якого попросив допомогти та відвезти до Нововодолазького РЕС, щоб відшкодувати завдані збитки. Після того, як працівники РЕС відремонтували стовп, вони дозволили відтягти автомобіль. Приїхавши додому, ОСОБА_1 випив заспокійливе й серцеві препарати та в цей час до нього зателефонували працівники поліції й повідомили про необхідність з`явитись до місця дорожньо-транспортної пригоди для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Хто викликав працівників поліції ОСОБА_1 не відомо.

Як пояснив ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції той повідомив їм, що за кермом перебував не він, а син. На що працівники поліції сказали, що власником транспортного засобу є саме він, а не син, тому протокол буде складений відносно власника транспортного засобу. Також працівники поліції повідомили, що у них є підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонували останньому пройти огляд із застосуванням спеціального технічного засобу. Зі слів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перед початком огляду останній повідомив працівникам поліції, що вживав лікарські засоби, на що отримав відповідь, що прилад це не відобразить. Пройшовши огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, результат виявився позитивний, але з цим результатом ОСОБА_1 був не згодний, про що повідомив працівників поліції, але останні на це уваги не звернули та не запропонували проїхати до найближчого медичного закладу, направлення на медичне дослідження не видавали, а лише надали складені матеріали для підпису. ОСОБА_1 також повідомив, що у той день, а також напередодні алкогольних напоїв не вживав.

Стосовно адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 повідомив, що, на його думку, з однією з причин дорожньо-транспортної пригоди, як виявилось пізніше, могла бути технічна поломка автомобіля під час руху. Проте, зі слів сина, який був за кермом транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, на думку останнього, причиною ДТП були дії водія іншого транспортного засобу, який рухався назустріч. Як пояснив ОСОБА_1 син, щоб уникнути прямого зіткнення з автомобілем, що на великій швидкості входив у поворот, той різко взяв праворуч та з`їхав з автодороги.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Майборода Сергій Сергійович у судовому засіданні звернув увагу суду на порушення поліцейським процедури та порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а саме порушення приписів статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, яке виразилось у тому, що поліцейським, який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, не взято до уваги той факт, що його підзахисний не погоджувався з результатами тесту, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу, що було зазначено останнім у акті огляду, але останньому не було навіть запропоновано пройти огляд у найближчому медичному закладі, хоча працівник поліції був зобов`язаний доставити водія у заклад охорони здоров`я протягом двох годин. Окрім цього, захисник звернув увагу суду, що місце вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколах викладено не коректно, чи то територія належить до Нововодолазької об`єднаної територіальної громади Харківської області, чи до Чугуївського району Харківської області, оскільки як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 інкримінується те, що він пошкодив дорожній знак 5.45 з надписом «Нововодолазький район», проте не зрозуміло з якого боку рухався транспортний засіб, чи зі сторони Чугуївського району Харківської області та там був наїзд, чи все ж таки з боку виїзду з Нововодолазької об`єднаної територіальної громади Харківської області. Також захисник зазначив, що згідно адміністративно - територіального поділу Харківської області такого району як Зміївський вже не має, цей район увійшов до складу Чугуївського району Харківської області.

Окрім іншого адвокат звернув увагу суду, що до протоколів надано копії, а не оригінали складених документів, окрім результату тестування, які належим чином не завірені. Також ОСОБА_4 повідомив, що під час ознайомлення у суді з відеозаписом з місця події, а саме тим, як ОСОБА_1 проходив огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, встановлено, що наданий працівниками диск містить відеозапис, який постійно переривається та є неповним.

На підтвердження того, що водій ОСОБА_1 22 квітня 2021 року не перебував за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння та не погоджувався з результатами його огляду за допомогою газоаналізатора «Drager Alсotest», а також порушенням працівниками поліції процедури огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, просив викликати та допитати у судовому засіданні свідків, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 й працівників сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Струпова Дмитра Олександровича та ОСОБА_9 , які складали відповідні матеріали, а також протоколи про адміністративні правопорушення.

Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, допитавши свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

При цьому, положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюються Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста - машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.9 «А» Правил дорожнього руху).

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об`єктивна сторона якої полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 444627, складеного 22 квітня 2021 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Струповим Д. О., ОСОБА_1 ставиться у провину те, що 22 квітня 2021 року о 15 години 02 хвилини останній на автодорозі між селом Липкуватівка та селом Залізничні Бірки поблизу вулиці Залізничній, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився за допомогою газоаналізатора «Drager Alсotest 6820» в присутності двох свідків. Результат 1,65 проміле.

З даними, що вказані у протоколі ОСОБА_1 не погодився та в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вказав «не згоден».

Надані матеріали справи свідчать, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився 22 квітня 2021 року о 17 годині 35 хвилин за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», прилад № ARJL - 0261, принтер № ARJК - 0468, тест № 112, де вказано результат тесту - 1,65 ‰. При цьому у роздруківці тесту вказано, що він є додатком до протоколу серії ДПР18 № 446272, хоча протокол про адміністративне правопорушення з даними реквізитами у матеріалах справи відсутній.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення надані:

- копії письмових пояснень ОСОБА_1 від 22 квітня 2021 року, який вказав, що 22 квітня 2021 року близько 13 години 30 хвилин повертався додому на власному автомобілі марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак НОМЕР_2 , та повертаючи до села Бірки, його засліпило сонце та щоб не зіштовхнутись з транспортним засобом, що рухався назустріч, ОСОБА_1 взяв праворуч, але не впорався з керуванням та з`їхав у кювет, здійснивши наїзд на перешкоду у вигляді знаку 5.45 й опору електропередачі. У поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що після дорожньо-транспортної пригоди вживав лікарські засоби, алкогольні напоїв не вживав;

- копії письмових пояснень ОСОБА_5 , який пояснив, що працює на посаді електромонтера в Акціонерному товаристві «Харківобленерго» Нововодолазький РЕС та 22 квітня 2021 року о 07 годині 00 хвилин заступив на робочу зміну. О 14 годині 34 хвилини свідку надійшла команда виїхати до ЛВП-4, оскільки було пошкоджено опору № 17. По приїзду на місце події ОСОБА_5 побачив, що невідомий водій автомобіля «ВАЗ 2115», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодив опору електропередачі шляхом зіткнення, а також дорожній знак з написом «Нововодолазький район». Хто саме був за кермом автомобіля свідку не відомо. У присутності ОСОБА_5 через деякий час приїхав автомобіль «ЗИЛ» з асенізаторською діжкою та відтягнув автомобіль «ВАЗ 2115» приблизно на 30 - 35 метрів, після чого приїхали працівники поліції;

- копії письмових пояснень ОСОБА_6 , який пояснив, що працює на посаді електромонтера в Акціонерному товаристві «Харківобленерго» Нововодолазький РЕС. 22 квітня 2021 року близько 14 години 34 хвилини свідок отримав команду та інформацію від диспетчера, що біля села Залізничні Бірки було пошкоджено опору електропередачі невідомим транспортним засобом. Свідок та ОСОБА_5 виїхали на місце події у село Залізничні Бірки та прибувши туди о 15 годині 04 хвилини побачили ушкоджений транспортний засіб марки «ВАЗ 21015», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , збитий знак з написом «Нововодолазький район» та опору лінії електропередачі. Хто саме перебував за кермом автомобіля ОСОБА_6 невідомо, оскільки поруч було багато людей;

- копії письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з яких убачається, що 22 квітня 2021 року у їх присутності водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд з використанням приладу «Drager Alсotest», за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому складає 1,65 проміле.

Також матеріали справи містять копію акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який є додатком 2 до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (пункт 10 розділу ІІ), у якому зафіксовано факт використання газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», прилад № ARJL - 0261, результат якого виявився позитивним - 1,65 ‰ та вказано, що огляд був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук. При цьому у вказаній копії акту у графі «З результатом згоден ОСОБА_1 », підпис останнього відсутній та є власноручна вказівка «не згоден». Вказаний акт містить підписи свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також підпис поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Струпова Д. О.

Даний акт суд сприймає критично, оскільки він не підтверджує факту того, що ОСОБА_1 був згодний з результатом огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», прилад № ARJL - 0261.

Допитаний у судовому засіданні та попереджений про кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку, свідок ОСОБА_7 по суті вищевказаних адміністративних матеріалів пояснив, що 22 квітня 2021 року близько 13 години 00 хвилин він взяв у батька автомобіль, що поїхати до друга у село Липкуватівка. Виїжджаючи з села Залізничні Бірки у напрямку села Липкуватівка йому на зустріч із-за повороту по середині проїзної частини рухався автомобіль та в цей час свідка засліпило сонце. Як пояснив ОСОБА_7 , щоб уникнути зіткнення з автомобілем, що рухався у зустрічному напрямку, він взяв праворуч, але не впорався з керуванням та врізався в стовп та у знак з назвою населеного пункту. Після цього свідок відразу зателефонував батьку, розповів про подію та пішов додому, а на місце події прийшов батько. Що відбувалось далі свідку не відоме.

Свідок ОСОБА_3 , якого було допитано у судовому засіданні у встановленому законом порядку, пояснив, що в обідній час 22 квітня 2021 року йому зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що трапилось дорожньо-транспортна пригода за участю його сина та попросив допомоги. Приїхавши на місця події на межі двох районів - колишнього Нововодолазького та Зміївського, свідок побачив, що пошкоджена опора лінії електропередачі, яку ОСОБА_1 попросив допомогти відновити та з`їздити з ним до Нововодолазької РЕС за відповідними працівниками. По приїзду працівників поліції лінію електропередачі вже було відновлено. Чи повідомляв ОСОБА_1 працівникам поліції хто перебував за кермом автомобіля, свідок особисто не чув. ОСОБА_3 повідомив, що лише бачив як ОСОБА_1 проходив тестування за допомогою технічного засобу, але який результат був виявлений свідку не відомо. Також свідок вказав, що йому не відомо чи вживав ОСОБА_1 в той день алкогольні напої, явного стану алкогольного сп`яніння у останнього свідок не бачив.

Допитана у судовому засіданні та попереджена про кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку, свідок ОСОБА_9 , яка обіймає посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області, по суті виявлених правопорушень повідомила, що 22 квітня 2021 року на службовий планшет надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце поблизу села Липкуватівка, на суміжі колишніх Нововодолазького та Зміївського районів Харківської області, а саме щодо пошкодження опори лінії електропередачі, що знаходиться на території Нововодолазької об`єднаної територіальної громади Харківської області. Приїхавши до місця дорожньо-транспортної пригоди працівники поліції встановили, що автомобіль «ВАЗ 211540» вже був відігнаний від місця зіткнення, а водія поруч не було. Зі слів очевидців події та пояснень місцевих жителів, які відмовились надавати письмові пояснення, було встановлено власника транспортного засобу - ОСОБА_1 , який зі слів односельчан часто їздить за кермом у стані алкогольного сп`яніння. Свідок пояснила, що ОСОБА_1 не заперечував факт вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, тому саме відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та під час його складання виникла підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, який згодом підтвердився результатом тесту за допомогою приладу «Drager Аlcotest».

На запитання захисника яким чином було встановлено особу, причетну до дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_9 повідомила, що лише з пояснень останнього. Чому у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, водія вказано ОСОБА_7 , свідок пояснити не змогла та вказала, що цю схему складав інший правник поліції.

Також ОСОБА_9 підтвердила, що ОСОБА_1 не погодився з результатами тестування за допомогою приладу «Drager Аlcotest», але чому останнього не було доставлено до медичного закладу та не видане відповідне направлення, пояснити не змогла. Зі слів свідка відеофіксування огляду на стан алкогольного сп`яніння було зроблено за допомогою власного мобільного телефону, оскільки відповідних службових відеореєстраторів у правників поліції не має.

Допитаний у встановленому законом порядку у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який обіймає посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області, пояснив, що 22 квітня 2021 року перебуваючи на чергуванні було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце на суміжі колишніх Нововодолазького та Зміївського районів Харківської області, а саме щодо пошкодження опори лінії електропередачі. Приїхавши на місце дорожньо-транспортної пригоди було встановлено також пошкодження дорожнього знаку «Нововодолазький район». Як вказав ОСОБА_10 особу, причетну до дорожньо-транспортної пригоди, було встановлено зі слів останнього. При цьому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 виникла підозра, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Drager Аlcotest». За результатами проведеного огляду було встановлено, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки тест виявився позитивним.

Також ОСОБА_10 підтвердив, що ОСОБА_1 не погодився з результатами тестування, проте вказав, що відповідне направлення до медичного закладу не виписувалось та останнього туди не доставляли.

Чому у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, водія вказано ОСОБА_7 , свідок пояснити не зміг, як й не зміг пояснити наявність розбіжностей у результаті тестування в частині серії та номеру протоколу до якого він належить.

Допитаний у судовому засіданні та попереджений про кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку, свідок ОСОБА_6 по суті виявлених правопорушень повідомив, що весною 2021 року, більш точної дати та часу не пам`ятає, він перебував на робочому місці та в цей час надійшло повідомлення диспетчера про пошкодження опори лінії електропередачі у селі Залізничні Бірки, яке обслуговується Нововодолазьким РЕС. Прибувши на місце події свідок побачив пошкоджену опору лінії електропередачі, а також автомобіль, поруч з яким водія не було. Хто був за кермом транспортного засобу ОСОБА_6 не відомо. Згодом свідок дізнався, що саме ОСОБА_1 назвався водієм транспортного засобу.

Як пояснив ОСОБА_6 , у його присутності ОСОБА_1 проходив огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, який виявився позитивний та склав близько 1,60 ‰. Чи пропанували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу свідок не пам`ятає.

Інші свідки, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у судове засіданні не з`являлися, хоча у встановленому законом порядку завчасно були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у суді.

У судовому засіданні сторона захисту відмовилась від допиту вказаних свідків та вказана відмова прийнята судом.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 444627 від 22 квітня 2021 року, складений саме за перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Разом із тим оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Основного закону України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому, суд враховує рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року у справі № 12рп/2011 про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Також суд бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09 вересня 2011 року у справі «Лучанінова проти України» та рішенні від 15 травня 2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, де зазначено, що вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17 вказав, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вже зазначалось, приписами частини 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення імперативно встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06 червня 2018 року у справі «Михайлова проти України», де зазначено, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Таким чином, надаючи оцінку наданим суду доказам з точки зору дотримання встановленої процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, суд керується наступним.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена положеннями статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

У частинах 2 та 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення чітко визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частини 5 та 6 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Згідно положень пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І вищенаведеної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як визначено у пунктах 1, 3, 4 та 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року).

Аналогічні за змістом норми містяться й у «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, пукти 2, 3, 4 та 5 якого в редакції, яка діяла на момент виявлення правопорушення, встановлювали, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Разом із тим, як встановлено у пункті 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Крім того, у пунктах 6 та 7 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Отже, використовуючи системний підхід під час аналізу положень частин означеної статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»), можна дійти висновку, що огляд особи на стан сп`яніння повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані сп`яніння, після, запропонування проходження огляду на місці зупинки і, тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров`я, при цьому в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Іншими словами, незгода водія з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а є підставою для направлення такого водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. І лише встановлення у водія стану алкогольного сп`яніння за наслідками огляду в закладі охорони здоров`я, або відмова водія від подальшого огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, може бути підставою для складення відносно водія протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та подальше притягнення водія до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або, відповідно, за відмову від проходження подальшого огляду.

Здійснюючи аналіз сукупності наданих та досліджених у судових засіданнях доказів по справі, слід дійти висновку, що 22 квітня 2021 року після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу - газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», прилад № ARJL-0261, з результатами якого ОСОБА_1 не погодився, працівниками поліцій в порушення положень статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не запропоновано та не забезпечено ОСОБА_1 проходження відповідного огляду у закладі охорони здоров`я.

При цьому вказаний факт у судовому засіданні підтвердили й самі працівники поліції, які складали відповідні матеріали.

Крім того, не може бути залишено поза увагою суду той факт, що працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення наданий диск, який містить один відеофайл з назвою VID_20210422_173150, при відтворенні якого є технічні неполадки та відео триває 26 секунд, після чого зупиняється. На вказаному фрагменті відео зафіксовано лише те, як працівник поліції Токар Тетяна Сергіївна встановлює особу ОСОБА_1 та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Аlcotest».

Разом із тим, матеріали відеозапису не містять будь-яких даних щодо пропозицій з боку працівників поліції пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, хоча як встановлено із досліджених у судовому засіданні доказів та пояснень свідків, ОСОБА_1 з самого початку був не згоден з результатами тестуванням.

Враховуючи наведене вище у своїй сукупності, суд не може визнати доведеним поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду за допомогою газоаналізатора «Drager Alсotest 6820», прилад № ARJL-0261, і не заперечував їх.

Також у відповідності до приписів пункту 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (пункт 8 Інструкції).

Разом із тим, в матеріалах справи також відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що свідчить про недотримання працівниками поліції вимог нормативних документів та доводить, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не зважаючи на те, що останній не був згодний з результатами тесту.

Досліджені у сукупності у судовому засіданні докази, які містяться у матеріалах справи, не містить даних відносно того, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. У разі, якщо такий факт і мав місце, але не був зафіксований, то ОСОБА_1 слід було б притягувати до адміністративної відповідальності або за факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який мав бути підтверджений висновком закладу охорони здоров`я (а не результатами тестування за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820»), або за відмову від проходження подальшого огляду в закладі охорони здоров`я.

Між тим матеріали справи не містять будь-яких даних щодо проходження ОСОБА_1 огляду в закладі охорони здоров`я. Також матеріали справи не містять і будь-яких доказів відносно того, що ОСОБА_1 відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Таким чином, в зв`язку із незгодою з результатами огляду спеціальним технічним засобом поліцейські зобов`язані були доставити водія ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду, чого зроблено не було.

Порушення встановленої процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до імперативних положень статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, має наслідком недійсність огляду.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 444627, складеного 22 квітня 2021 року, ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що мало місце 22 квітня 2021 року о 15 годині 02 хвилин, проте огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», прилад № ARJL - 0261, принтер № ARJК - 0468, проводився 22 квітня 2021 року о 17 годині 35 хвилин, тобто більше ніж через дві години після виявленого правопорушення. При цьому, як вже зазначалось вище, у роздруківці тесту № 112 вказано, що він є додатком до протоколу серії ДПР18 № 446272, хоча протокол про адміністративне правопорушення з даними реквізитами у матеріалах справи відсутній.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не може бути визнаний єдиним достатнім доказом вини особи, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Тим самим, щодо питання достатності протоколу про адміністративне правопорушення, як самостійного доказу для установлення обставин визначених статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення в їх сукупності, то слід зауважити таке.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а вказав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь.

Також у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 473/2010/17 Верховний Суд підкреслив, що розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно слідує, що стандарт «достатніх підстав (доказів) вважати», котрим фактично послуговується компетентна особа при складані проколу про адміністративне правопорушення, є нижчим ніж стандарту «поза розумним сумнівом».

Для цілей стандарту «достатніх підстав (доказів) вважати» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують особу з певним правопорушенням (демонструють імовірну причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше провадження у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, однак суд при розгляд справи по суті у тому числі при їх оцінці керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» та таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У світлі чого слід констатувати, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому останній (протокол про адміністративне правопорушення) за своєю правовою природою: не може бути єдиним (самостійним) беззаперечним доказом усіх обставин з числа визначених статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення та сам по собі не може бути доказом певних фактичних даних з числа тих, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення як доказ повинен узгоджуватись з іншими доказами у справі, так як саме тоді можуть бути визнані судом достовірним та достатнім для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

В даному випадку, враховуючи те, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, яка чітко регламентована статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, мовити про те, що зібрані у справі докази підтверджують поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, правових підстав не має. Розглядаючи дану справу, суд позбавлений можливості виходити за межі обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, та за власною ініціативою притягати особу до адміністративної відповідальності за інше порушення Правил дорожнього руху, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Крім того, суд враховує, що будь-яких доказів такої відмови матеріали справи не містять.

Виниклі сумніви щодо дотримання процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь останнього з огляду на те, що Конституційний Суд України у пункті 4 рішення від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 зазначив, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина 2 статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до підпункту 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

На підставі положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку, що працівниками поліції не було дотримано чітко встановленої законодавством України процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зокрема не дотримано приписів частини 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а наявні в матеріалах справи докази мають суттєві протиріччя та не доводять в повній мірі вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як його вину органом поліції не доведено належним чином, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Суттю адміністративного провадження є розгляд справи, який складається із: а) здійснення юридичної оцінки зібраних матеріалів; б) повного та всебічного дослідження матеріалів справи; в) встановлення об`єктивної істини у справі; г) винесення рішення (постанови) і доведення їх до відома учасників провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про закриття провадження виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, суд зазначає наступне.

Пунктом 2.3 «Б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У пункті 10.1 Правил дорожнього руху встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

При цьому, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (пункт 12.1 Правил дорожнього руху).

На підставі пункту 1 розділу VIII наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються:

1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський;

2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);

3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);

4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);

5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Незважаючи на невизнання своєї провини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується даними, що містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 446252, складеному 22 квітня 2021 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С., який підписаний ОСОБА_1 без зауважень;

- в копії рапорту старшого інспектора - чергового Чергової частини Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції І. Полтавського, з якого вбачається, що 22 квітня 2021 року о 15 годині 02 хвилини надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, село Липкуватівка, траса, невідома особа пошкодила залізобетонну опору лінії 10 КВт., ХПП, опора № 17. Даний рапорт зареєстрований в Інформаційно - телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журнал єдиного обліку) відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 22 квітня 2021 року за № 1072;

- в копії письмових пояснень ОСОБА_1 від 22 квітня 2021 року, який вказав, що 22 квітня 2021 року близько 13 години 30 хвилин повертався додому на власному автомобілі марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак НОМЕР_2 , та повертаючи до села Бірки, його засліпило сонце та щоб не зіштовхнутись з транспортним засобом, що рухався назустріч, ОСОБА_1 взяв праворуч, але не впорався з керуванням та з`їхав у кювет, здійснивши наїзд на перешкоду у вигляді знаку 5.45 й опору електропередачі. У поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що після дорожньо-транспортної пригоди вживав лікарські засоби, алкогольні напоїв не вживав;

- в схемі місця ДТП, складеної 22 квітня 2022 року за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, координати його розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючи дані транспортного засобу та відомості про його пошкодження. При цьому, зазначена інформація підтверджена підписами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

- в фототаблиці до матеріалів.

При цьому суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в частині того, що за кермом транспортного засобу, який скоїв дорожньо-транспортну пригоду 22 квітня 2021 року перебував саме ОСОБА_7 , оскільки із матеріалів справи не вбачається, що вказані громадяни були присутніми на місці події. Крім того, свідок ОСОБА_7 є рідним сином особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а ОСОБА_3 перебуває у дружніх відносинах з останнім, а тому вони потенційно зацікавлені у допомозі своєму батьку та товаришу відповідно. З огляду на викладе вище, суд позбавлений можливості сприймати покази вказаних свідків в якості належних та допустимих доказів у даній справі.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує, що з матеріалів справи встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення мала місце 22 квітня 2021 року.

Частиною 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Таким чином, на момент розгляду справи судом вже сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені частини 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Під час розгляду даного адміністративного матеріалу суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11, пункт 137) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), пункт 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Вимоги, які пред`являються до правового регулювання відповідальності за адміністративне правопорушення, в повній мірі розповсюджуються і на строки давності притягнення до адміністративної відповідальності, що являють собою встановлені законодавством про адміністративні правопорушення періоди, за закінченням яких особи, які здійснили адміністративне правопорушення, не можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності через закінчення строків давності, що є однією із підстав, яка виключає провадження у справі або тягне за собою його закриття.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що строк давності - передбачене законом право порушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасниць, відповідають кільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушень прав обвинувачених, які могли б бути зменшені, якби судам доводилося розглядати їхні справи на основі доказів, що могли бути неповними за спливом часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Таким чином, встановивши межі для адміністративного переслідування, держава захищає особу, яка підозрюється в здійсненні адміністративного правопорушення від необмеженого в часі публічного переслідування, що не погоджується з повагою до гідності особистості та права на особисту недоторканність.

У відповідності пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення імперативно встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вчинення будь - яких процесуальних дій з метою погіршення становища особи, яка притягується до відповідальності, за межами строку притягнення до адміністративної відповідальності законом не передбачено.

Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Враховуючи те, що на час розгляду справи в суді закінчився визначений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, закриття провадження по справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підлягає під ознаки адміністративного правопорушення, оскільки для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі у зв`язку зі спливом цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи всі вищевстановлені обставини по справі, суд вважає, що по справі здобуто достатньо допустимих і належних доказів того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак враховуючи вимоги частини 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 23, 34, 35, 36, частинами 2 та 6 статті 38, статтями 40-1, 124, частиною 1 статті 130, статтями 245, 246, 256, частиною 2 статті 268, пунктами 1 та 7 частини 1 статті 247, статтями 249 - 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 - 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя: Т. М. Трояновська