Справа № 308/1690/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
26.01.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її захисниці - адвокатки Бондарєвої О. С., законного представника потерпілого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Бондарєва О. С. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи - ТОВ «Медичний коледж «Монада»,
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 неналежним чином виконувала батьківські обов`язки щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 27 січня 2020 року, о 12 год 15 хв, у приміщенні ЗОШ № 20 ліцею «Лідер», наніс тілесні ушкодження однокласнику гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В апеляційній скарзі представниця особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатка Бондарєва О. С., вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та суперечать нормам матеріального та процесуального права. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення оформлений з недотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а саме: у ньому відсутні відомості, які вказують, у який саме спосіб особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини, та яких саме обов`язків вона не виконала. Також зі змісту протоколу убачається, що датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вказано 05.02.2021, однак інші матеріали справи свідчать про те, що сутичка між дітьми мала місце 27.01.2020. До того ж, на думку апелянтки, у протоколі відсутні відомості про потерпілих та місце вчинення адміністративного правопорушення, не визначено та не конкретизовано які саме неправомірні дії ОСОБА_1 вказують на ухилення останньої від батьківських обов`язків. Адвокатка Бондарєва О. С. вказує і на те, що інші докази, які містяться у матеріалах справи щодо винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , також викликають сумніви. Крім цього, на думку апелянтки, суддею місцевого суду не було проведено повного, неупередженого та об`єктивного розгляду справи. При цьому, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатка Бондарєва О. С., вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 284 КУпАП, адже не містить опису обставин, встановлених під час розгляду справи судом першої інстанції. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисниці, адвокатки Бондарєвої О. С., які підтримали доводи апеляційної скарги; законного представника потерпілого ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням їхнього належного виховання, навчання та створення необхідних умов життя.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно зі статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №000442 від 03.02.2021 підтверджується, що 05.02.2020 був встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 неналежним чином виконувала батьківські обов`язки щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у приміщенні ЗОШ № 20 ліцею «Лідер», наніс тілесні ушкодження однокласнику гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У протоколі ОСОБА_1 своїм підписом засвідчила, що зі змістом процесуального документу вона ознайомлена, копію його отримала.
Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 убачається, що її син, ОСОБА_4 у 2020 році мав конфлікт зі своїм однокласником, ОСОБА_5 , під час якого вони нанесли один одному тілесні ушкодження. При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що зобов`язується більше часу приділити вихованню свого сина (а. с. 2).
Вказані у протоколі обставини підтверджуються протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_2 від 04.09.2020 (а. с. 12-14), протоколами допиту малолітніх (неповнолітніх) свідків: ОСОБА_7 (а. с. 15-18), ОСОБА_8 (а. с. 19 - 22), ОСОБА_9 (а. с. 23-27), та письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а. с. 28, 29). У тому числі вищевказані свідки підтвердили, що 27.01.2020 під час перерви у ЗОШ № 20 ліцею «Лідер» між учнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мав місце конфлікт, під час якого вони штовхались та намагались побороти один одного. Під час конфлікту ОСОБА_1 схопив ОСОБА_2 за шию, тягнув між партами та, схопивши за руку, кинув на землю. Після падіння на землю ОСОБА_2 відчув біль у руці і тому одразу ж з однокласниками направився до травмо пункту ЗОШ № 20 .
Висновком експерта № 63 від 02.03.2020 підтверджено заподіяння ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесного ушкодження. Під час судово-медичного дослідження у ОСОБА_2 виявлено закритий перелом обох кісток правого передпліччя в середній третині зі зміщенням відламків. Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правого передпліччя в середній третині зі зміщенням відламків могли виникнути внаслідок поперечного згинання кісток з прикладанням сили в середню третину правого передпліччя, що могло мати при ударі тупим твердим предметом у відповідну ділянку, або від падіння, за умови ударяння відповідної ділянки у виступаючі предмети, за обставин, на які вказує потерпілий. По давності вкладаються у час події, яка мала місце 27.01.2020 і не суперечать обставинам справи.
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують, що вказані у протоколі обставини про те, що неповнолітній ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_1 , у приміщенні ЗОШ №20 ліцею «Лідер», наніс тілесні ушкодження своєму однокласнику гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , обґрунтовано складено на його матір, - ОСОБА_10 .
Апеляційний суд вважає, що доводи апелянтки про те, що у матеріалах справи відсутні докази, які свідчать, протокол про адміністративне правопорушення оформлений з недотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а саме: у ньому відсутні відомості, які вказують, у який саме спосіб особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини, та яких саме обов`язків вона не виконала, спростовуються вищенаведеними належними і достатніми доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення містить конкретний виклад фактичних обставин справи, у ньому наявні всі необхідні відомості, як це вимагає ст. 256 КУпАП, викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення відображає всі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 . Тому, на переконання апеляційного суду, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення.
При оцінці тверджень адвокатки Бондарєвої О. С. щодо того, що зі змісту протоколу убачається, що датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вказано 05.02.2021, однак інші матеріали справи свідчать про те, що сутичка між дітьми мала місце 27.01.2020, такі, на переконання апеляційного суду, жодним чином не можуть слугувати підставою для висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що час конфлікту 27.01.2020, що мав місце між учнями ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , і вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення час вчинення ОСОБА_1 інкримінованих їй дій - 05.02.2021, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо неналежного виконання батьківських обов`язків щодо виховання ОСОБА_1 свого сина ОСОБА_4 . Апеляційний суд також вважає, що не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про потерпілих не свідчить про порушення приписів статті 256 КУпАП при складанні цього процесуального документу.
Так, відповідно до наявних у справі процесуальних документів, подія за участі сина ОСОБА_1 мала місце 27.01.2020, однак обставини справи були встановлені 05 лютого 2020 року, тоді ж матір потерпілого ОСОБА_2 звернулася із заявою до правоохоронних органів про нанесення ОСОБА_4 її сину ОСОБА_2 тілесних ушкоджень під час конфлікту, який мав місце 27.01.2020 (а. с. 4). Відповідно, вказані обставини, а саме встановлення факту неналежного виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є 05.02.2020. Тому доводи в цій частині визнаються апеляційним судом як такі, що не знайшли свого підтвердження.
Приймаючи рішення апеляційний суд зазначає, що саме неналежне виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв`язку з вищевказаними наслідками, що мали місце.
При оцінці тверджень апелянтки про те, що ОСОБА_1 не ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, у тому числі з незабезпеченням їхнього належного виховання. При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 не оспорюється факт скоєних її сином дій, що у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що зобов`язується більше часу приділяти вихованню свого сина.
Твердження апелянтки про те, що оскаржувана постанова не відповідає приписам ст. 284 КУпАП, адже не містить опису обставин, встановлених під час розгляду справи судом першої інстанції, до уваги не беруться, оскільки зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилалась сторона захисту. Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянти про те, що суддею місцевого суду не було проведено повного, неупередженого та об`єктивного розгляду справи, оскільки такі не підтверджені будь-якими даними, у тому числі апелянтка не вказує на те у чому саме полягає неповнота при дослідженні судом першої інстанції доказів, та які докази не були досліджені, а також не вказує на те у чому полягає неупередженість та необ`єктивність судді при розгляді справи.
Отже, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватою у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.
Накладене на ОСОБА_12 стягнення у виді попередження, відповідає санкції частини першої статті 184 КУпАП, не суперечить приписам ст. ст. 33-35 КУпАП.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сприятиме досягненню основної мети - виховання правопорушниці у дусі додержання законів України.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану адвокаткою Бондарєвою О. С. апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Бондарєва О. С. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН