Номер провадження: 33/813/114/23
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Литвиненко І. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Литвиненко І.І., при секретарі Чапенко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 06 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 06 серпня 2022 року о 01 годині 15 хвилин, у м.Одеса, вул.Новосельського 90/92 керував транспортним засобом марки JEEP Patriot, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. На проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою Drager Alcotest 7510 погодився. В результаті прилад показав 1,09 проміле.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорюючи фактичні обставини, що встановлені судом, а також доведеність вини, просить постанову Приморського районного суду м.Одеси від 06 жовтня 2022 року змінити та виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови посилання на застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що взагалі не має права на керування транспортними засобами. Зокрема в матеріалах справи міститься довідка старшого інспектора з ОД ВАП УПП в Одеській області Гогулінського В. від 10 серпня 2022 року згідно з якою ОСОБА_1 водійське посвідчення не отримував.

Посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14, ОСОБА_1 вказує, що суд не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тоді коли винна особа вже позбавлена такого права, або не має його.

Крім того апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що копію постанови він не отримував, а про результати розгляду дізнався 29 жовтня 2022 року з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вказує, що в засідання суду першої інстанції з`явитися не мав можливості, оскільки знаходиться на службі в Збройних Силах України.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. 13 дютого 2023 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 з проханням апеляційний розгляд проводити за його відсутності. Просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення. Визначений законом строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення надає стороні достатньо часу для прийняття рішення щодо подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення правової позиції. Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 294 КУпАП містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату та час судового засіданні, разом із цим у судовому засіданні участі не приймав, просив розгляд справи проводити без його участі, оскільки є військово службовцем в Лавах ЗС України.

Разом із цим матеріали провадження не мітять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 надіслано копію постанови.

З огляду на вказані обставини, враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, при цьому судом першої інстанції після розгляду справи не виконано вимоги ст.285 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані обставини є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 06 жовтня 2022 року.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Оскільки фактичні обставини справи, кваліфікація дій та доведеність вини ОСОБА_1 не заперечується останнім, дані обставини апеляційним судом не перевіряються.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №083159, 06 серпня 2022 року о 01:15 год. ОСОБА_1 в м.Одеса, на вул.Новосельського 90/92 керував транспортним засобом Jeep Patriot д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drage 7510. Результат 1,09 проміле. Тест №735. Від керування транспортним засобом відсторонений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Санкцією ч.1ст.130 КУпАП передбачено, що вчинення дій, які визначені в диспозиції вказаної статті, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою КМУ від 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Статтею 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).

Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Як вірно вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_1 матеріали справи не містять відомостей про отримання ним посвідчення водія.

Натомість згідно довідки старшого інспектора з ОД ВАП УПП в Одеській області Гогулінського В. від 10 серпня 2022 року ОСОБА_1 водійське посвідчення не отримував.

У пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що:

«позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала».

З аналізу наведених норм та обставин справи слідує, що ОСОБА_1 не був наділений спеціальним правом керування транспортним засобом, а тому останнього неможливо позбавити такого права.

Беручи до уваги сталу судову практику та правову позицію висловлену Верховним Судом України, суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно зі статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржувану постанову.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Приморського районного суду м.Одеси від 06 жовтня 2022 року змінити.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 06 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 06 жовтня 2022 року змінити.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин постанови Приморського районного суду м.Одеси від 06 жовтня 2022 року висновок суду про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду І.І.Литвиненко