ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1468/22

Провадження № 33/4820/57/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Цугеля А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника адвоката Киричука С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови суду, 15.11.2022 року о 12.40 год. в с. Митинці, по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 605, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, хитався. спотикався). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2022 року, скасувати постанову і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП в його діях або направити матеріали про адміністративне правопорушення до Красилівського відділу поліції №2 Хмельницького району управління поліції ГУНП в Хмельницькій області.

Вважає вказану постанову незаконною, так як вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд дав невірну оцінку доказам по справі, не допитав безпосередньо свідків події в суді, не звернув уваги на грубі порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, залишив поза увагою порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння.

Свою вину у вчиненні вказаного правопорушення ОСОБА_1 не визнає, вказує на те, що транспортним засобом не керував.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм змістом не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, так як у ньому не зазначено прізвища, адреси свідків, хоча у матеріалах справи є письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , тому ці свідки повинні були занесені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції невірно викладена суть адміністративного правопорушення, оскільки в ньому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі. В той час, як в ч.1 ст.130 КУпАП вказується про відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано на яке число листопада місяця 2022 року ОСОБА_1 викликано до суду на розгляд справи. Ніяких повісток та повідомлень про розгляд справи він також не отримував.

Зазначає, що на підтвердження факту керування транспортним засобом додано лише поясненнями свідків, але згідно чинного законодавства, факт керування може зафіксувати лише працівник поліції на відеокамеру.

Звертає увагу суду, що транспортним засобом він не керував, що підтверджується матеріалами справи, статус водія не мав, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

ОСОБА_1 наполягав, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, дійсно 15.11.2022 року вранці керував автомобілем, шукав дружину, потім поставив автомобіль у дворі та вживав алкоголь. Дружина викликала поліцію із-за сварки в сім`ї, коли приїхали поліцейські, машина стояла на подвір`ї, щодо нього склали протокол, він підписав не читаючи, оскільки був без окулярів. В суді по цій справі він не був, ніяких заяв не підписував, а стосовно сварки з дружиною справу розглянуто, він сплатив штраф.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, які просили задовольнити апеляційні вимоги у повному обсязі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Мотиви суду

Відповідно до вимог частини 2 статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення постановлено 25 листопада 2022 року без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який не був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а/с 1), в матеріалах справи відсутнє повідомлення про виклик особи, яка притягується до адміністративної відповідальності до суду першої інстанції.

Згідно наявного в матеріалах справи супровідного листа, копія оскаржуваної постанови направлена ОСОБА_1 на поштову адресу 01 грудня 2022 року. Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про дату отримання оскаржуваного рішення суду апелянтом. Натомість, до апеляційної скарги додано копію конверту, з трек-номеру якого вбачається, що апелянт отримав копію оскаржуваної постанови суду 07 грудня 2022 року. Апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 до суду першої інстанції 14 грудня 2022 року.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить поновити строк на оскарження постанови. Зазначає, що про існування постанови суду дізнався лише 09 грудня 2022 року, коли отримав оскаржувану постанову по пошті в конверті, що підтверджується копією поштового конверту доданого до апеляційної скарги.

За таких обставин, причини, на які вказує ОСОБА_1 , за яких ним було пропущено строк на звернення з апеляційною скаргою є поважними, а тому з метою забезпечення права особи на справедливий судовий розгляд, суд апеляційної інстанції вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску поважними.

Що стосується розгляду справи по суті, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує факт керування ним транспортним засобом 15 листопада 2022 року, як це визначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №306037 від 15 листопада 2022 року.

При цьому ОСОБА_1 визнає факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки транспортним засобом не керував.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції наведених вимог закону при розгляді справи не дотримався, дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам, що призвело до незаконного притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції та поясненнях свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння у особи, яка керує транспортним засобом, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження зазначеного огляду відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом наведених нормативних документів особи, які керують транспортними засобами та щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати належні та достатні докази. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З постанови судді вбачається, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 15 листопада 2022 року о 12 год. 40 хв. керував транспортним засобом Peugeot 605, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, хитався. спотикався) і в порушення вимог пункту 2.5 ПДР відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Разом з цим, у справі відсутні докази як щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначені час та місці, як і щодо факту зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

З дослідженого судом відеозапису вбачається, що 15 листопада 2022 року поліцейські спілкуються з ОСОБА_1 та його дружиною за місцем проживання останніх біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що працівників поліції було викликано через сварку між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На момент прибуття поліцейських за вказаною адресою, ОСОБА_1 перебував вдома, а автомобіль знаходився на подвір`ї з вимкненим двигуном.

В ході розмови з ОСОБА_2 поліцейським стало відомо, що її чоловік зранку керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 дали аналогічні пояснення, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і на їх думку був у стані алкогольного сп`яніння. Після чого поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Між тим, до суду апеляційної інстанції надійшли пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що свідкам невідомо чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом 15.11.2022 року у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 зазначила, що її чоловік не виїжджав того дня на авто, а був вдома до приїзду працівників поліції. Поліцейським дали свідчення зі злості на ОСОБА_1 , який влаштував сварку вдома.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду встановлено, що 15 листопада 2022 року в ході спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння та його дружиною ОСОБА_2 за місцем проживання останніх за адресою: АДРЕСА_1 з приводу сварки в сім`ї, ОСОБА_2 сказала, що ОСОБА_1 в такому стані їздив по селу. Поліцейські після опитування свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився.

У судовому засідання ОСОБА_1 заперечив викладені в протоколі обставини та наполягав, що він транспортним засобом 15.11.2022 року у стані алкогольного сп`яніння не керував, неодноразово пояснював це працівникам поліції, тому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні належні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 15.11.2022 року з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки його не зупиняли працівники поліції під час керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тоді як свідчення свідків про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та знаходження особи в стані алкогольного сп`яніння біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Отже, пред`явлення поліцейськими вимоги пройти огляд на стан сп`яніння особі, яка не керувала транспортним засобом є безпідставним, ця вимога не ґрунтується на положеннях ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а тому наслідки такої незаконної вимоги (відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду) не можуть бути використані для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що оскільки наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, постанова районного суду, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення, підлягає скасуванню, провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 289, 294, 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк оскарження постанови судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 130 ч.1 КУпАПна підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя