Провадження № 33/824/88/2023 Доповідач Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисників Ярошенка С.М. та Савенка Є.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ярошенка С.М. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 03 травня 2022 року о 12 год. 39 хв. у м.Києві по вул. Дегтярівській, 43/2 керував автомобілем марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродня блідість обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник Ярошенко С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що наявні у справі докази не підтверджують вину ОСОБА_1 , а навпаки спростовують. Зокрема, апелянт вказує, що з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не зрозуміло, на який саме огляд направлявся ОСОБА_1 . Крім того, захисник вказує, що нижній абзац направлення містить запис про те, що ОСОБА_1 було доставлено для проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу, що не відповідало дійсності. Також ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що на думку апелянта, ставить під сумнів обставини виявлення якихось ознак сп`яніння. Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення нічого не писав, протокол на ознайомлення йому ніхто не давав і взагалі в його присутності протокол не складався, що зафіксовано на відеозаписі. Також апелянт вказує, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував і його не зупиняли поліцейські, які також не вказали останньому, які саме ознаки сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 , та який саме огляд йому необхідно пройти.

Крім того, апелянт просить поновити строк на оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року, мотивуючи причини пропуску тим, що копію оскаржуваної постанови не було направлено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіривши причини пропуску строку апеляційного оскарження, вважаю за необхідне поновити захиснику строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року.

Заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №069242від 03 травня 2022 року, який ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень та по суті порушення пояснив, що згоден (а.с.2); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3); копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №581801 від 03 травня 2022 року (а.с.4); відеозаписі з нагрудної камери поліцейського (а.с.5).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і пройти огляд на місці або проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги працівника поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

Під час апеляційного розгляду було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. З вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд у лікаря-нарколога відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, що не ставила під сумнів факт відмови. Також поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у разі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що не зрозуміло, на який саме огляд направлявся ОСОБА_1 , є безпідставними.

Також з відеозапису вбачається, як поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що останній керував транспортним засобом та був зупинений за порушення Правил дорожнього руху, на що ОСОБА_1 не висловив жодних зауважень, чим спростовуються доводи апеляційної захисника про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував і його не зупиняли поліцейські. Крім того, сам захисник вказує в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Твердження апелянта про невиконання працівниками патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення від керування ОСОБА_1 транспортним засобом жодним чином не спростовують його вини у порушенні ним приписів п.2.5 ПДР України, а лише свідчить про неналежне виконання уповноваженими особами патрульної поліції своїх обов`язків.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення нічого не писав, оскільки перевіркою матеріалів справи встановлено, що пояснення ОСОБА_1 разом з його підписом протоколі про адміністративне правопорушення повністю співпадають з написаною ним заявою та розпискою з повідомленням про день, час та місце розгляду справи (а.с.9,10).

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Ярошенку С.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргузахисника Ярошенка С.М. - залишити без задоволення.

Постанову суддіШевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига