21.06.2023 Справа № 756/4547/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/4547/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2023 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Грузія, жителя АДРЕСА_1 ),

за ст. 124 КУпАП,

за участю учасників судового провадження:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 ,

захисник - Слабоус Є.А.,

в с т а н о в и в:

21.03.2023 о 20:30 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ C220 (д.н.з. НОМЕР_1 ) на перехресті Великої Кільцевої дороги та просп. Мінського у м. Києві, не був уважним, при повороті ліворуч на перехресті не надав перевагу у русі зустрічному транспорту, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки RENAULT (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_3 , чим порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3. та пунктів 10.1. та 10.4. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою винуватість заперечив, вважав, що не порушував правила дорожнього руху, а причинами дорожньо-транспортної пригоди стали порушення водієм транспортного засобу RENAULT (д.н.з. НОМЕР_2 ) швидкісного режиму та встановлені на перехресті бетонні конструкції.

У судовому засіданні захисник Слабоус Є.А., посилаючись на доводи, викладені у поданому ним клопотанні, просив провадження у справі стосовно ОСОБА_2 повернути для належного оформлення, а в разі відсутності підстав для повернення матеріалів справи - справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, письмові пояснення сторони захисту, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 цього Кодексу передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395) встановлено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_2 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

- даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №440530 в якому зазначено, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ C220 (д.н.з. НОМЕР_1 ) на перехресті Великої Кільцевої дороги та просп. Мінського у м. Києві, не був уважним, при повороті ліворуч на перехресті не надав перевагу у русі зустрічному транспорту, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Renault (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_3 , чим порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3. та пунктів 10.1. та 10.4. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Протокол сумніву в суду не викликає, оскільки складений відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП.

Крім того, у протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП.

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений. Протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом та фактичними обставинами, викладеними у ньому. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_2 не заявляв, про що свідчить відсутність відповідних доказів в матеріалах справи про адміністративне правопорушення на підтвердження цього. Під час судового провадження стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 оскаржував у встановленому законом порядку неправомірні, на його переконання, дії працівників поліції за фактом складання адміністративного матеріалу щодо нього;

- даними, що містяться в схемі ДТП від 21.03.2023, складеної з дотриманням вимог пункту 4 розділу ІХ Інструкції №1395, яка не містить жодних пояснень і зауважень щодо незгоди з її змістом, наданих під час або одразу після її складання, не містять таких і інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

- поясненнями водія транспортного засобу марки RENAULT (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 від 21.03.2023;

- поясненнями водія транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ C220 (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 від 21.03.2023.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої Палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Таким чином, ОСОБА_2 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 10.1. Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху..

Крім того, відповідно до пункту 10.4. Правил дорожнього руху перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Даючи оцінку неодноразовим клопотанням сторони захисту про відкладення розгляду справи, то суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Так, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 був складений 21.03.2023 та надійшов до провадження Оболонського районного суду міста Києва 10.04.2023. При цьому, стороною захисту реалізовано право на ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення лише 07.06.2023, тобто більше ніж через 2 місяці після події ДТП.

Заявляючи перше клопотання про відкладення розгляду справи від 09.06.2023, сторона захисту просила суд самостійно вжити заходів щодо витребування у Управління патрульної поліції у м. Києві докази на користь сторони захисту, жодним чином не обґрунтувавши наявність перешкод у їх отриманні стороною захисту самостійно, враховуючи що строки розгляду вказаних адвокатських запитів, визначені ст. 24 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ще не сплили.

Відповідно до пункту 9.2. Положення про комплексну систему відеоспостереження м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2018 №1195/5259 (яке міститься у відкритому доступі) дані, отримані із засобів відеофіксації в комплексній системі відеоспостереження міста Києва, зберігаються в термін до тридцяти календарних днів. На тридцять перший календарний день дані, отримані із засобів відеофіксації в комплексній системі відеоспостереження міста Києва, знищуються в автоматичному режимі.

Однак, незважаючи на обізнаність захисника з положеннями Положення про комплексну систему відеоспостереження м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2018 №1195/5259 (яке міститься у відкритому доступі), заявляючи повторне клопотання про відкладення розгляду справи, призначене на 19.06.2023, сторона захисту посилалася на те, що до Управління патрульної поліції у м. Києві було скеровано адвокатський запит щодо витребування відеозаписів з камер відеоспостереження, розташованих на перехресті вул. Велика Окружна та просп. Мінського за 21.03.2023 у проміжку часу з 20:15 до 21:20.

Аналізуючи доводи клопотань сторони захисту суд звертає увагу, що закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання.

Європейський суд з прав людини, зокрема, в частині обґрунтування висновку про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника, акцентується увага обов`язку учасника процесу демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосереднє відношення до нього, та недопустимості зневілювання ключового принципу верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового розгляду свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом (рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989, «Чірікоста і Віола проти Італії» від 21.11.1995), оскільки в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на державні судові органи.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005).

На думку суду, неодноразові клопотання сторони захисту про відкладення судового розгляду з причин неможливості отримання відеозаписів з камер комплексної системи відеоспостереження міста Києва, враховуючи загальнодоступну інформацію про строки її зберігання (30 діб), суперечить завданням судочинства у справах про адміністративне правопорушення, принципу розумності строків, та свідчать про неналежне використання наданого права, тобто про «зловживання правом» в розумінні цього визначення, розтлумаченого ЄСПЛ (як шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надано, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ (рішення у справах «S.A.S. проти Франції» від 01.07.2014 та «Миролюбов та інші проти Латвії» від 15.09.2009), відтак і про відсутність підстав вважати, що незадоволення такого клопотання призведе до обмеження чи порушення наданого стороні захисту права, з огляду на це суд приходить до висновку, що такі дії сторони захисту є такими, що обрані як спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності та направлені на унеможливлення розгляду справи у встановлені КУпАП строки.

Суд зважує на доводи, викладені захисником у клопотанні про повернення матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 для належного оформлення, однак вважає, що порушення, на які посилається сторона захисту, допущені уповноваженою особою під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення, не є істотними й такими, що впливають на оцінку факту події дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками якої стосовно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів про те, що ОСОБА_2 наполягав на долученні до матеріалів показань засобів фото- та/або відеоспостереження та/або заявляв відповідні клопотання безпосередньо після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, що було його правом відповідно до положень Інструкції №1395.

Таким чином, оцінивши наявні докази в сукупності «поза розумним сумнівом», суд приходить до висновку про те, що посилання сторони захисту на допущені водієм ОСОБА_3 порушення Правил дорожнього руху, котрий керував RENAULT (д.н.з. НОМЕР_2 ), на що звертали увагу суду ОСОБА_2 та його захисник Слабоус Є.А., ймовірно можуть перебувати в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, однак суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення та немає повноважень щодо прийняття рішення з приводу наявності або відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, оскільки вказане відноситься до компетенції осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення. Водночас, вказане не свідчить про невинуватість ОСОБА_2 та не звільняє останнього від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх об`єктивності та достатності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні, а тому вважає, що винуватість останнього у порушенні ним підпункту «б» пункту 2.3. та пунктів 10.1., 10.4. Правил дорожнього руху доведено повністю та кваліфікує його дії за ст. 124 КУпАП як «порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів» та не знаходить підстав для закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу, про що наголошувала сторона захисту, та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення відповідно до санкції вказаної норми.

Положеннями ст. 401 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, наведений у ст. 5 вказаного Закону.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 цього Кодексу у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Керуючись статтями 401, 124, 221, 276-280, 283-287, 289 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.В. Касьян