ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 454,00 грн.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 14 жовтня 2021 року о 01 год. 40 хв. в м. Харків по вул. Данилевського керував транспортним засобом KIA CERATO д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, а саме: на місці зупинки за допомогою приладу Alcotester Drager та в закладі КНП ХОРОНД, чим порушив п. 2.5 ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що поліцейськими порушено порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначав, що у нього не було ознак алкогольного сп`яніння.

Між тим працівниками поліції не було залучено свідків під час його відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того пояснення свідків, які містяться в матеріалах написані поліцейськими та є ідентичними.

Ураховуючи викладене, прохав скасувати постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Разом з тим апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року.

Клопотання обгрунтовано тим, що постанова винесена за його відсутності, копію постанови він не отримував, що позбавило його можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова проголошена за відсутності ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять доказів отримання ним копії оскаржуваної постанови.

Згідно заяви ОСОБА_1 , останній ознайомився з матеріалами справи 18 січня 2022 року, після чого останнім 24 січня 2022 року подано апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи судовою повісткою, крім того він повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", при цьому у судове засідання не з`явився та не повідомив причин неявки.

Суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився у судове засідання та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

У ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності.

Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №284588 від 14 жовтня 2021 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 серпня 2021 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №284588 від 14 жовтня 2021 року вбачається, що 14 жовтня 2021 року о 01 год. 40 хв. в м. Харків по вул. Данилевського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA CERATO д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, а саме: на місці зупинки за допомогою приладу Alcotester Drager та в закладі КНП ХОРОНД, чим порушив п. 2.5 ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначено, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 серпня 2021 року, ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, що підтверджується також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Вказане також підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи та рапортом поліцейського.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що поліцейськими порушено порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки проходження огляду ОСОБА_1 та його відмова від такого огляду у встановленому законом порядку зафіксована на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, також останньому роз`яснено, що він не може керувати транспортним засобом.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо неналежності пояснень свідків, як доказу, оскільки вказані пояснення узгоджуються з матеріалами справи.

Істотних порушень законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не містять підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль