Справа № 352/446/23
Провадження № 3/352/398/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 рокум. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Олійник М.Ю., за участю прокурора: Нергич Н., захисника Зібаровської Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Майор ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на вищезазначеній посаді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» визначено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свободЦ і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Вступною частиною Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України вказано, що дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

У відповідності до вимог ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїми військовими званнями начальниками є майори для: військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.

Нормами ст. ст. 76, 77 зазначеного Статуту визначено, що заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з тилу в мирний і воєнний час відповідає за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів бригади (полку, окремого батальйону) підпорядкованими службами; за підвезення всіх видів матеріальних засобів та за водопостачання; за торговельно-побутове забезпечення особового складу; за утримання казарм та іншого житлового фонду; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, додержання правил охорони довкілля і стан пожежної безпеки безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, укомплектування їх озброєнням і технікою тилу; за стан обліку матеріально-технічних засобів підпорядкованих служб.

Заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з тилу підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу бригади (полку, окремого батальйону).

Заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з тилу зобов`язаний: брати участь у розробленні планів бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки бригади (полку, окремого батальйону) й організовувати їх виконання відповідно до своєї спеціальності; керувати діяльністю та бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів і служб бригади (полку, окремого батальйону), проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу, які обіймають посади не нижче головного сержанта роти з організації тилового забезпечення, а з головними сержантами рот, сержантами із матеріального забезпечення (старшинами) рот - з ведення військового господарства; керувати роботою, спрямованою на поліпшення матеріально-побутового становища особового складу військової частини.

Крім того, організовувати своєчасне забезпечення підпорядкованими службами підрозділів бригади (полку, окремого батальйону) матеріальними засобами, якісне харчування особового складу; контролювати доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця; організовувати своєчасну видачу обмундирування, його припасування й ремонт; знати ділові та морально-психологічні якості військовослужбовців офіцерського, сержантського (старшинського) складу безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, постійно проводити з ними роботу з виховання та вдосконалення підготовки за спеціальністю; планувати роботу транспорту, пов`язану з підвезенням матеріальних засобів, і здійснювати контроль за правильністю та ефективністю його використання; планувати і організовувати підвезення підрозділам бригади (полку, окремого батальйону) матеріальних засобів та забезпечувати водопостачання; перевіряти не менше ніж двічі на рік наявність і стан матеріальних засобів у підрозділах бригади (полку, окремого батальйону) і безпосередньо підпорядкованих складах з оформленням відповідних актів; організовувати щорічне проведення інвентаризації всього майна і техніки у службах.

Також, керувати роботами з обладнання й удосконалення навчально- матеріальної бази та механізації вантажно-розвантажувальних робіт тилу бригади (полку, окремого батальйону) і підпорядкованих складів; здійснювати контроль за якістю, правильністю застосування і ощадливим витрачанням пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та виконанням вимог безпеки при поводженні з ними; інструктувати перед заступанням у наряд чергового їдальні; знати наявність і стан техніки в підпорядкованих підрозділах і службах, забезпечувати її правильну експлуатацію, обслуговування, ремонт та евакуацію; розробляти заходи щодо економічної роботи й організовувати їх здійснення; організовувати банно-пральне обслуговування підрозділів бригади (полку, окремого батальйону); контролювати якість надання послуг з організації харчування суб`єктами господарювання, брати участь у складанні розкладки продуктів та подавати її на затвердження командирові військової частини, здійснювати контроль за станом здійснення суб`єктами господарювання заходів щодо обладнання і удосконалення переданих їм об`єктів, правильністю експлуатації та своєчасним ремонтом таких об`єктів; організовувати й контролювати ведення обліку та звітності в установленому порядку.

Таким чином, майор ОСОБА_1 за своїм військовим званням та службовими обов`язками наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями та є військовою службовою особою.

Однак, майор ОСОБА_1 під час проходження військової служби військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України вчинив недбале ставлення до військової служби з наступних обставин.

Так, приписами абз. 8,9 п. 7 Положення про продовольче забезпечення Національної гвардії України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.09.201 зазначено, що на продовольчу службу військової частини покладаються: організація якісного харчування особового складу з урахуванням умов несення служби, організація правильного зберігання продовольства, техніки та майна продовольчої служби на складах військової частини та своєчасне їх освіження; пошук та використання місцевих ресурсів для централізованого забезпечення продовольством і майном; оснащення їдалень та продовольчих складів холодильним і технологічним обладнанням; організація та ведення підсобного господарства (у разі наявності); ведення обліку, складання та надання до органу забезпечення заявок, звітів та доповідей; систематичний контроль за зберіганням та використанням продовольства, техніки та майна.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові за процесуального керівництва Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000014 від 26.02.2023 за ч. 4 ст. 425 КК України за фактом неналежного зберігання службовими особами військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України м`яса яловичини.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що згідно накладних (вимог) №22-1632 від 21.09.2022 та №22-1979 від 09.11.2022 військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України отримано 15 000 кілограм м`яса яловичини першої категорії (ДСТУ 6030:2008), яке поміщене на склад у морозильну камеру здвоєного типу ХТМ-64У-100, пристосовану для зберігання продовольства при температурі -18 градусів Цельсія.

Відповідно до п. 11.3 ДСТУ 6030:2008, затвердженого наказом Держспоживстандарту № 485 від 22.12.2008 (м`ясо, яловичина та телятина в тушах, півтушах і четвертинах), яким визначено, серед іншого, правила зберігання та методи контролювання, вимірювання температури замороженого м`яса яловичини проводиться термометром рідинним скляним згідно з ГОСТ 28498, вмонтованим в металеву оправу, цифровим термометром із діапазоном вимірювання від мінус 30 градусів Цельсія до 120 градусів Цельсія із допустимою похибкою ±1 градус Цельсія або іншими приладами, що забезпечують вимірювання температури у заданому діапазоні. Температуру замороженої яловичини під час зберігання вимірюють у товщі м`язів стегнової або лопаткової частини на глибині не менше 6 сантиметрів.

Однак, службовими особами військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не виявлено підвищення температури морозильної камери здвоєного типу ХТМ-64У-100 понад норму та призвело до того, що ввірене для зберігання м`ясо яловичини першої категорії загальною вагою 8382, 12 кг стало непридатним для вживання.

Згідно акту списання продуктів харчування (м`яса яловичини), яке втратило термін придатності та непридатне для вживання від 04.02.2023 №8 списане, чим спричинено збитки на загальну суму 1012430,22 грн.

Причинами виникнення вищевказаного факту стало неналежне здійснення своїх службових обов`язків Заступником командира частини з тилу - начальником тилу майором ОСОБА_1 , які проявились у порушенні вимог абзаців 8, 9 п. 7 Положення про продовольче забезпечення Національної гвардії України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.09.20215 та ст. ст. 76, 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: у не здійсненні систематичного контролю за зберіганням та використанням продовольства, у не проведенні організації експлуатації, утримання, технічного обслуговування і ремонту техніки та майна, а також у нездійсненні керування діяльністю підпорядкованих підрозділів і служб вищевказаного військового формування.

Таким чином, своїми діями заступник командира частини з тилу - начальник тилу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України майор ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Вказане правопорушення підтверджено наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07.02.2023 №47 «Про результати службового розслідування та покарання винних», а також висновком службового розслідування від 04.02.2023.

Датою виявлення вказаного адміністративного правопорушення слід вважати 07.02.2023 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07.02.2023 №47 «Про результати службового розслідування та покарання винних»).

Місцем вчинення є місце знаходження військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до абзацу 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно абзацу 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину визнав, просив звільнити його від адміністративної відповідності, оскільки вперше притягується до адміністративної відповідальності, виключно позитивно характеризується за місцем служби.

Захисник просила суд закрити провадження щодо ОСОБА_1 , оголосивши йому усне зауваження, оскільки він дійсно вчинив вказане адміністративне правопорушення, але шкода ним була відшкодована в повному обсязі. Іншій особі повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 425 КК України.

Прокурор просив суд, враховуючи обставини справи, призначити ОСОБА_1 штраф в мінімальному розмірі, встановленому санкцією відповідно статті КУпАП.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з рахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться такими доказами:

-протоколом №15 від 02 березня 2023 року про вчинення військового адміністративного правопорушення;

-висновком службового розслідування по факту недбалого ставлення до військової служби посадовими особами служби тилу військової частини НОМЕР_1 від 04 лютого 2023 року;

-наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07 лютого 2023 року № 47 про результати службового розслідування та покарання винних.

Отже, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, кваліфікуючими ознаками якого є недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Разом з тим, суд приходить до висновку про можливості звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, з огляду на таке.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Щодо юридичної відповідальності особи слід зазначити, що у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи».

Так, як вбачається з висновку службового розслідування, спричинена шкода була відшкодована. Вказана обставини, на переконання суду, суттєво знижує ступінь вини ОСОБА_1 .

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до цього складу адміністративного правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, вчинене адміністративне правопорушення не становить суспільної небезпеки, збитки відшкодовані, а також те, що ОСОБА_1 на даний час перебуває на службі в Національній гвардії України.

Тому, оцінюючи в сукупності дії та наслідки, з урахуванням даних, що характеризують його особу, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитися усним зауваженням.

На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КпАП України мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 283-285, 287, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-15 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Максим ОЛІЙНИК