ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2023 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП за апеляційною скаргою представника Бобонича В.І. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80коп.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та направити матеріали справи до Ужгородської окружної прокуратури для вирішення питання про порушення кримінальної справи.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що дана справа була розглянута без участі потерпілого ОСОБА_1 , якого не було повідомлено про розгляд справи у суді та було вирішено питання про притягнення ОСОБА_2 без його участі. Просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, - ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не приймав, про наявність оскаржуваної постанови дізнався 28.09.2023 року, тому причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме статей 9 та 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілого, не оскаржуючи факт скоєння з вини ОСОБА_2 ДТП, оскаржує рішення суду щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, оскільки вважає, що ОСОБА_2 має нести покарання у порядку кримінального судочинства, враховуючи, що потерпілий ОСОБА_1 отримав струс головного мозку, забійні садна верхніх та нижніх кінцівок, поперекового хребта. Забій м`яких тканин голови, забійні садна чола зліва, перелом човникоподібної кістки лівої стопи.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з такими доводами представника потерпілої з наступних підстав.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Тобто, об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності. Умовами настання адміністративної відповідальності є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на часткове визнання ним своєї вини у скоєному, а також наявними у справі доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №068344 від 10.06.2023, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №261039 від 10.06.2023, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1311 від 10.06.2023, схемою місця ДТП, дублікатом талону КНП «Центральна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради травматологічного пункту №5601/395 від 10.06.2023, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від 10.06.2023.

Вважаю, що наведені докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано та вмотивовано дійшов висновку щодо наявності у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Підстав для закриття цього провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку статті 247 КУпАП апеляційний суд не вбачає.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що потерпілий не звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей до ЄРДР за фактом вказаного ДТП, оскільки вважають це неможливим за наявності постанови суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Разом із тим, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності жодним чином не нівелює підстави для відкриття кримінального провадження, оскільки внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких може бути достатнім для притягнення винної особи до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 286 КК України.

Відповідно до статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

У справі «Іванов проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що навіть якщо адміністративні і кримінальні провадження відносяться до дій одного й того ж дня, вони стосуються різних подій, а саме (у цьому випадку) нецензурних висловлювань і спричинення тілесних ушкоджень.

Зазначений вище висновок так само корелюється з практикою Верховного Суду, зокрема у постанові ККС від 02 жовтня 2018 року у справі № 493/1096/15-к, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах при вирішенні питання чи є порушення принципу «non bis in idem», тобто бути притягненим двічі до юридичної відповідальності, зокрема, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, зазначено, що слід мати на увазі, що кримінальне провадження стосується саме наслідків у виді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що не охоплює норма статті 124 КУпАП, а тому відсутнє порушення статті 4 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність вимог апеляційної скарги представника потерпілого, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, правильно визначив вид стягнення у межах, установлених санкцією цієї статті, відповідно до вимог статті 33 КУпАП, у межах строку, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Враховуючи наведене, не встановлено порушень судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду або скасування призначеного покарання, немає підстав для закриття провадження у справі, а отже апеляційна скарга представника Бобонич В.І. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага