Справа № 711/9120/23
Номер провадження 3/711/2943/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Комплєктова Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 135917 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він з 24.02.2022 добровільно проходив службу в лавах ЗСУ по липень 2023 року. Про те, що його колишня дружина подала до суду позов про стягнення аліментів на утримання дитини, він не знав і не міг знати, оскільки не перебував вдома, і не отримував повідомлення із суду та виконавчої служби щодо стягнення з нього аліментів. Кожного місяця він добровільно перераховував на картку дружини певну суму грошей для дитини. В серпні 2023 року всі його картки для виплат були заблоковані і тоді він дізнався, що відносно нього відкрите виконавче провадження по стягненню аліментів.

Дослідивши письмові матеріали справи та заслухавши ОСОБА_1 , суддя приходить до наступного.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 183-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Таким чином, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, передбачає діяння у вигляді протиправної бездіяльності та суспільно-небезпечні наслідки у вигляді виникнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. При цьому суспільно-небезпечне діяння у вигляді протиправної бездіяльності полягає у тому, що особа допускає пасивну поведінку не вчиняє дії, які вона на певній правовій основі зобов`язана вчинити, а також має фактичну можливість їх вчинити.

На додаток до цього слід вказати, що притягнення до відповідальності за протиправну бездіяльність можливо лише у випадку встановлення юридичної складової існування юридичного обов`язку вчинити певну дію, а також обізнаності особи про існування такого обов`язку, а також фактичної складової можливості вчинити відповідні дії.

Об`єктом даного правопорушення є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною (далі Конвенція), Держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст.51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст.180) та гарантується Державою. В свою чергу, статтею 15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

На основі цього суд приходить до висновку, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП може мати місце лише у випадку, якщо на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів буде встановлено, що особа, знаючи про наявність у неї обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини, не вчиняє відповідні дії взагалі (не сплачує аліменти), маючи при цьому можливість виконання такого обов`язку.

Судом встановлено, що 01 грудня 2022 року Черкаським районним судом Черкаської області було видано виконавчий лист, в якому на основі судового рішення було встановлено обов`язок ОСОБА_1 сплачувати аліменти на доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, судом встановлено, що на основі рішення суду та виданого на його виконання виконавчого документа у ОСОБА_1 виник юридичний обов`язок щодо сплати аліментів на утримання власної дитини.

Вищезазначений виконавчий лист було звернуто до примусового виконання, внаслідок чого постановою від 16.02.2023 року було відкрито виконавче провадження № 71066657.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, суть адміністративного правопорушення викладена в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення та доказів, передбачених ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 183-1 КУпАП, додані: рапорт працівника поліції; копія повідомлення про вчинення злочину за ознаками ч. 1 ст. 164 КК України; копія постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 20.07.2023; копія постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 20.07.2023; копія постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 20.07.2023.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження та виникнення заборгованості, ознайомлення його з розрахунками заборгованості, що порушує його права, як учасника виконавчого провадження, а також до матеріалів справи не доданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Оскільки в період з 24.02.2022 по 10.07.2023 року ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах ЗСУ, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 виданого Черкаським ВК Черкаської області від 07.12.2023, тому він не знав про наявність у нього обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини та не отримував відповідні документи. Зворотніх підтверджуючих даних суду не надано.

Крім того, в даному протоколі не вказано суб`єктивної сторони правопорушення, зокрема не обґрунтовано наявність чи відсутність вини та умислу особи щодо несплати аліментів, що вказує на поверхневе та шаблонне ставлення до з`ясування обставин справи.

Провівши аналіз зібраних по справі доказів, суд прийшов до висновку, що при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 працівником поліції не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, не дотримано і вимог ст. 245 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вище викладене, приходжу до висновку про відсутність належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. А тому судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. О. Комплєктова