Номер провадження: 33/813/2095/23
Справа № 496/5337/22
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л.О.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Полубок Н.А. на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 04.10.2023 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 09.10.2022 року, о 14:00 год., ОСОБА_1 , на 452 км автодороги сполучення «Київ-Одеса» Одеського (Біляївського) району Одеської області, керував автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із вказаною постановою, захисник Полубок Н.А. подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Апеляційний розгляд проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Полубок Н.А., які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явились, з клопотаннями про перенесення розгляду справи не звертались. При цьому, захисник Полубок Н.А. в призначений час на 11:20 год. 20.11.2023 року на відео конференційний зв`язок через систему «ВКЗ» з Одеським апеляційним судом не вийшла.

За таких обставин суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої постанови, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ААБ №016216 від 09.10.2022 року, водій ОСОБА_1 , 09.10.2022 року, о 14:00 год., на 452 км автодороги «Київ-Одеса» Одеського (Біляївського) району Одеської області, керував автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №016216 від 09.10.2022 року ОСОБА_1 власноручно підписав, зауважень та застережень в протоколі не вказав.

До вказаного протоколу працівниками поліції долучено диски із відеозаписами портативних відеореєстраторів 47588 та 471806, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Таким чином, факт вчинення правопорушення підтверджується: відеозаписами обставин події; протоколом про адміністративне правопорушення; довідкою від 20.10.2022 року; постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.08.2022 року.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Так, з переглянутих судом наявних в матеріалах справи відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 09.10.2022 року на 452 км автодороги сполучення «Київ-Одеса» Одеського (Біляївського) району Одеської області. Зокрема, на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано зупинку автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , повідомлення йому про складення відносно нього постанови за ст.126 КУпАП за керування автомобілем особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, повідомлення працівникам поліції ОСОБА_1 наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння, зафіксовано його відмову від проходження на вимогу поліцейського огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а також перебіг складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП.

Тобто, дій, які б вказували на порушення поліцейськими порядку або Інструкції під час апеляційного розгляду скарги не встановлено та дії останніх були здійснені в межах наданих їм повноважень.

Апеляційний суд наголошує, що відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти огляд. Тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що останній відмовився, що беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також апеляційний суд звертає увагу на поведінку ОСОБА_1 , який при встановленні працівником поліції наявності в нього ознак наркотичного сп`яніння, при запитанні поліцейського чи має він якісь заборонені законом речовини чи предмети, ОСОБА_1 помітно нервує, його поведінка не відповідає обстановці, при цьому намагався викинути наявний при ньому пакетик з речовиною рослинного походження, на вимогу поліцейського припинити такі дії не реагував, у зв`язку із чим до нього згідно ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» були застосовані спеціальні засоби кайданки.

Також поліцейським довелося викликати слідчо-оперативну групу, у зв`язку із встановленими обставинами, а також повідомити про подію на лінію «102».

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, та спочатку він ніби надав свою згоду на проходження огляду в медичному закладі, однак фактично своєю поведінкою показав протилежне, та в подальшому підтвердив свою відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, що зафіксовано на відеозаписах.

Поведінка ОСОБА_1 свідчить про умисне намагання уникнення огляду на стан наркотичного сп`яніння та його відмову від проходження такого огляду.

Окрім цього, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 , не зважаючи на те, що на відео записах зафіксовано зупинку автомобіля під його керуванням, а також намагання позбутися наявного при ньому пакетику з речовиною рослинного походження, ОСОБА_1 після вчинених дій вказує, що за кермом транспортного засобу не їхав та викинута речовина йому не належить, однак вказане повністю спростовується відеозаписами обставин події.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що захисник фактично не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксований саме ОСОБА_1 за подій, які відбувались 09.10.2022 року, зокрема спілкування ОСОБА_1 із працівниками патрульної поліції.

Апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтами не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що в даній конкретній ситуації, вказане захисником порушення принципу безперервності відео фіксації, жодним чином не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення останнім адміністративного правопорушення, оскільки інші докази, досліджені апеляційним судом, в сукупності зі змістом відеозапису, надають можливість суду встановити всі обставини справи, та підтвердити обставини події правопорушення.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів захисника про те, що ОСОБА_1 мав бажання пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а працівники поліції ніби його не відвезли, змушували відмовитися від проходження огляду, здійснювали фізичний влив та психологічний тиск, оскільки вказані доводи спростовуються відеозаписами обставин події.

Щодо тверджень захисника про те, що направлення на огляд водія на стан наркотичного сп`яніння було виписано більше ніж через дві години, то апеляційний суд зауважує, що в даній конкретній ситуації, з урахуванням відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, дані обставини не мають визначального значення.

Також апеляційний суд враховує, що відповідно до довідки т.в.о. інспектора ВАП УПП в Одеській області Вовк С. від 20.10.2022 року, згідно інформаційного порталу Національної поліції, ОСОБА_1 протягом року притягувався за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3а).

Згідно постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.08.2022 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (справа №504/1395/22, провадження №3/504/1356/22). Постановою Одеського апеляційного суду від 19.09.2022 року постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Доводи захисника про не доведеність притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки вони спростовуються довідкою т.в.о. інспектора ВАП УПП в Одеській області Вовк С. від 20.10.2022 року, а також постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.08.2022 року.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Полубок Н.А. залишити без задоволення.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 04.10.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський