Справа № 751/8732/23
Провадження №3/751/3228/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Пилипович А.Я.

з участю захисника Похилька С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.5, ст.126 ч.3, 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

Встановив:

ОСОБА_1 04.10.2023 об11 год 53 хв в м. Чернігові по вул. Любецька, 17, керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом, при цьому правопорушення вчинено повторно протягом року, що підтверджується постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.03.2023, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України.

Крім того, 04.10.2023 об 11 год 53 хв в м. Чернігові по вул. Любецька, 17, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, що не реагують на світло, підвищена жвавість ходи та мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, у визначеному законом порядку у лікаря-нарколога ЧОПНЛ, відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №610747 вбачається, що 04.10.2023 об 11 год 53 хв в м. Чернігові по вул. Любецька, 17, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander реєстраційний номер НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами Новозаводським відділом державної виконавчої служби у м. Чернігові відповідно до виконавчого провадження №48525327 від 27.02.2023, чим порушив Закон України «Про виконавче провадження» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

З огляду на положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, суд вважає за доцільне об`єднати матеріали справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень в одне провадження.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав повноваження на представлення своїх інтересів у суді адвокату Похилько С.М., який в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 вину не визнає. Він керував транспортним засобом, діяв у стані крайньої необхідності. У дитини була висока температура, тому він вимушений був відвезти її до лікарні. Ознак наркотичного синіння у ОСОБА_1 не було. Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП вказав, що ОСОБА_1 про обмеження не знав, оскільки постанову про тимчасове обмеження не отримував. Щодо притягнення за ч.1 ст.130 КУпАП зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складено неправильно, оскільки ОСОБА_1 постановою суду вже притягувався до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому необхідно було вказати ч.2 ст.130 КУпАП. Про притягнення ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП зазначив, що постановою суду від 12.09.2023 його було позбавлено права керування транспортним засобом на один рік, тому у фабулі протоколу повинно бути зазначено, що ОСОБА_1 притягується як особа, яка вже позбавлена права керування транспортним засобом. У протоколі вказано про повторність вчинення правопорушення, але ч.5 ст.126 КУпАП не передбачає відповідальність за повторне вчинення. Отже працівниками поліції неправильно кваліфіковано дії водія, оскільки закінчився річний строк щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. Просив врахувати вимоги п.28 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якою визначено, що якщо особа позбавлена права керування транспортним засобом, то до неї не можна застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керування.

Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 2.1 «а» ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.11.2020 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Згідно відомостей Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України від 05.10.2023 ОСОБА_1 08.07.2009 отримував посвідчення водія; після позбавлення права керування транспортними засобами, станом на 05.10.2023 ОСОБА_1 не складав практичний та теоретичний іспити, отже не поновив своє право на керування транспортним засобом.

Надалі постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.03.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

12.09.2023 ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується копією постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень за ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

протоколами про адміністративне правопорушення від 04.10.2023;

направленням на огляд водія, відповідно до якого поліцейським виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, що не реагують на світло, підвищена жвавість ходи та мови, поведінка, що не відповідає обстановці;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, у визначеному законом порядку у лікарні;

рапортом інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області;

відеозаписами, що містяться на доданому оптичному диску. Так, переглядом з відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 04.10.2023 об11 год 53 хв керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. У подальшому працівники повідомили його про наявність ознаків наркотичного сп`яніння та запропонували пройти в установленому порядку огляд, однак останній відмовився у присутності двох свідків.

Доводи захисника про те, що у фабули протоколу невірно вказана частина 1 ст.130 КУпАП замість частини 2 ст.130 КУпАП, суд не приймає до уваги, оскільки за підсумками розгляду справи суд не має права у постанові вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст.213, 221, 280 КУпАП є розгляд справи.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема Правил дорожнього руху, ст. 130 КУпАП водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та зобов`язано на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Той факт, що ОСОБА_1 04.10.2023 їхав до медичного закладу для огляду дитини, в даному випадку не може вважатись крайньою необхідністю. Також, під час розгляду справи не встановлено обставин, які би підтверджували, що небезпека, на яку вказує захисник, не могла бути усунута іншими засобами ніж керування автомобілем з явними ознаки наркотичного сп`яніння та на спростування ознак не пройшов в установленому порядку огляд.

Таким чином, правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП вчинене ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені захисником обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Також, твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки повторно 04.10.2023 протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, а тому клопотання про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

Суд вважає, що в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, інспектором поліції не було допущено таких порушень, які б вказували на їх незаконність і були підставою для закриття провадження у цій справі.

На виконання приписів статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП та ч.5 ст.126 КУпАП, які підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно зі ст. ст. 34, 35 КУпАП суд не вбачає.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одночасно одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладаються в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, з урахуванням обставин та характеру вчиненого правопорушення, його наслідків, особи правопорушника, на підставі ст. 36 КУпАП шляхом поглинення менш серйозного адміністративного стягнення більш серйозним, остаточно слід призначити адміністративне стягнення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять роківбез оплатного вилучення транспортного засобу.

При цьому суд зазначає, що відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Адміністративна відповідальність за ч. 3 статтею 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 3 статтею 126 КУпАП, є умисел на вчинення вказаного проступку.

Постановою державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.02.2023 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Вказана постанова була направлена ОСОБА_1 простою поштовою кореспонденцією за вих.№11804 від 28.02.2023, що підтверджується листом Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові від 01.12.2023.

Проте, матеріали справи не містять доказів отримання особою вказаної постанови, відповідно у ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення дій, що утворюють диспозицію ч.3 ст.126 КУпАП.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

За ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а тому провадження по справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до положень ст.40-1 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. Доказів на підтвердження звільнення від сплати судового збору суду не надано.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, 36, 40-1, 126, 130, 245, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Адміністративні справи №751/8732/23, №751/8734/23 та №751/8735/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126 ч.5, ст.126 ч.3, 130 ч.1 об`єднати в одне провадження, присвоївши справі номер №751/8732/23, провадження №3/751/3228/23.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.5 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн 00 коп (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп в дохід Державного бюджету (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст постанови суду складено 24.12.2023.

Суддя: Н.В. Маслюк