Справа №591/2873/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/60/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Чернової А.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лопаткіна О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лопаткіна О.В. на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2022 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 16 липня 2022 року о 21 год. 00 хв. керував автомобілем Volkswagen Golf , н.з. НОМЕР_1 , в м. Суми по вул. Г.Кондратьєва, в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки в присутності двох свідків із застосуванням приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1,98 % проміле, та висновком СОНД, чим порушив п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Лопаткін О.В. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову судді Зарічного районного суду м.Суми від 06 жовтня 2022 року, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що при розгляді даної справи не були дотримані вимоги КУпАП, постанова винесена в порушення норм матеріального та процесуального права, в порушення законності та верховенства права, зазначене в постанові не відповідає фактичним обставинам справи, суд не надав належної оцінки доказам по справі.

Зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.254-256 КУпАП, зокрема копії даного протоколу ОСОБА_1 ніхто з поліцейських так і не вручив на місці зупинки транспортного засобу.

Вказував, що безпосередньо при складені протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції були допущені грубі порушення вимог стст.251, 252, 268, 130 ч.1, 266 КУпАП, а також вимоги Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», Наказу 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Зазначав, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного складу адміністративного правопорушення, тобто особою, яка керує транспортним засобом. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , стоїть біля транспортного засобу, до нього підбігають працівники поліції та звинувачують ОСОБА_1 за начебто керування транспортним засобом про що свідчить відеозапис наявний в матеріалах справи. Однак, згідно відеозаписів, які наявні у справі, то на них не зафіксовано, щоб ОСОБА_1 погодився з пред`явленим йому звинуваченням в керуванні транспортним засобом, а також з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Вказував, що ОСОБА_1 не надав згоду з результатами огляду на сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та підписавши акт огляду, тому працівники поліції доставили ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я, де він в подальшому проходив огляд на стан сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 на вимогу лікаря здав біосередовище, хоча працівниками поліції вже о 21 год. 25 хв. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дочекавшись при цьому висновку лікаря та не долучивши в порушення закону висновок лікаря до матеріалів справи.

На думку апелянта, висуваючи звинувачення ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом, без достатньо зібраних доказів, працівники поліції не мали достатніх підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення, тому не сформульована суть звинувачення, а протокол про адміністративне правопорушення за ст..130 КУпАП складено з порушенням вимог чинного законодавства, що тягне за собою безумовне та беззаперечне визнання цього доказу недопустимим, внаслідок чого інші докази у справі є нікчемними.

Вважав, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права при винесенні постанови про адміністративне правопорушення, порушено принцип законності та верховенства права, позиція суду не узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини, а також рішеннями Конституційного суду України, звинувачення не може ґрунтуватися лише на словах особи, яку притягують до відповідальності.

В судове засідання призначене на 03 січня 2023 року на 13 год. 30 хв. до апеляційного суду ОСОБА_1 , в черговий раз, не з`явився.

Він захисника Лопаткіна О.В. надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки ОСОБА_1 перебуває за межами Сумської області в м. Львів і з`явитись у судове засідання до апеляційного суду не зможе.

Однак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення цих клопотань і чергового відкладення судового розгляду виходячи з наступного :

Так, у провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з жовтня 2022 року.

Розгляд даної справи було призначено на 11-00 годину 06 грудня 2022 року, разом з тим 06 грудня 2022 року захисник ОСОБА_1 адвокат Лопаткін О.В. надіслав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікуванні, вказана заява була задоволена, розгляд справи відкладено на 13-30 год. 03 січня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У частинах 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває апеляційна скарга його захисника, в судові засідання не з`являється, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не бажає приймати участь у апеляційному перегляді даної справи.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, його захисник подав повторне клопотання про відкладення судового засідання, та враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляді в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником ОСОБА_1 - адвокатом Лопаткіним О.В. апеляційної скарги на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2022 року, у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і у даному випадку його права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 130 КУпАП.

Вислухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Лопаткіна О.В., який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, та відмовивши захиснику у задоволенні клопотання про витребування із Сумського наркологічного диспансеру висновку щодо медичного огляду громадянина ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№074328 від 16.07.2022 року, складеному уповноваженою на те особою у відповідності до вимог закону, з якого вбачається те, що 16 липня 2022 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf , н.з. НОМЕР_1 , в м. Суми по вул. Г.Кондратьєва, в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки в присутності двох свідків із застосуванням приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1,98 % проміле, та висновком СОНД, чим порушив п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1);

- висновком приладу газоаналізатор алкотест «Drager», з якого вбачається показник 1,98 % проміле (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора алкотест «Drager», результати огляду на стан сп`яніння 1,98 проміле (а.с.3);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , відповідно до яких ним був помічений автомобіль Volkswagen Golf , н.з. НОМЕР_1 , водій якого вів себе неадекватно на дорозі та порушував ПДР, зупинивши даного водія у якого були явні ознаки алкогольного сп`яніння, ним виявився ОСОБА_1 , після чого на місце було викликано наряд поліції, підстав не довіряти даним поясненням апеляційний суд не вбачає (а.с.4);

- відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 має очевидні ознаки сп`яніння, сам підтверджує, що керував автомобілем, проходить огляд за допомогою газоаналізатора алкотест «Drager», не погоджується з результатом огляду на стан сп`яніння 1,98 проміле, після чого він разом з працівниками поліції їде в медичний заклад, де проходить огляд на алкотестері, результат 1,64 проміле, який був озвучений лікарем. Після цього ОСОБА_1 здає біологічне середовище і повторно проходить тестування на алкотестері, результат якого 1,76 проміле, ОСОБА_1 також не погоджується з даним результатом, після цього на нього був складений протокол, копію якого він відмовився отримувати. Також з відеозапису вбачається, що близько 22.25 год. поліцейський зазначає, що складається протокол. (а.с.7).

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянта, про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.254-256 КУпАП, зокрема копії даного протоколу ОСОБА_1 ніхто з поліцейських так і не вручив на місці зупинки транспортного засобу, то апеляційний суд визнає їх необґрунтованими, оскільки вони спростовуються відеозаписами, долученими до матеріалів справи з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від отримання протоколу про адміністративне правопорушення, разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що копія даного протоколу була направлена 18 жовтня 2022 року на адресу ОСОБА_1 (а.с.1А).

Що стосується доводів апелянта про те, що працівниками поліції не було залучено свідків до проведення, то апеляційний суд їх вважати обґрунтованими не може, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП після прийняття Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року зазнала змін і відповідно до неї огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки всі дії з приводу проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинку транспортного засобу та і медичному закладі були зафіксовані на відеозапис, який був долучений до справи та містить фіксацію усієї процедури, а тому наявність 2 свідків у цьому разі є не обов`язковою, у зв`язку з чим це не впливає на допустимість самого протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо тверджень апелянта про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного складу адміністративного правопорушення, тобто особою, яка керує транспортним засобом, то як вбачається з матеріалів справи, то вони спростовуються дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 сам підтвердив факт керування транспортним засобом.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не надав згоду з результатами огляду на сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та підписавши акт огляду, тому працівники поліції доставили ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я, де він в подальшому проходив огляд на стан сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 на вимогу лікаря здав біосередовище, хоча працівниками поліції вже о 21 год. 25 хв. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дочекавшись при цьому висновку лікаря та не долучивши в порушення закону висновок лікаря до матеріалів справи, були предметом детального дослідження в суді першої інстанції, де в своєму рішенні суд навів відповідні мотиви, з якими апеляційний суд погоджується та вважає їх правильними. Нових підстав для визнання вказаних висновків суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, апелянт не навів.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лопаткіна О.В. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.