ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/11/23 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 02 січня 2023 р. у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кноля П. М. апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - адвокат Кноль П. М. просить постанову місцевого суду скасувати, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в адміністративних матеріалах відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в час та місці, зазначеному у протоколі про адмінправопорушення (о 18 год. 54 хв. по вул. Будного в м. Тернополі). Крім того, на долучених до справи відеозаписах не зафіксовано того, що автомобіль його підзахисного здійснював рух за описаних у протоколі обставин, а ОСОБА_1 виконував функції водія. При цьому посилається на те, що на зазначених відеозаписах ОСОБА_1 перебуває на вулиці та дає пояснення, що не керував автомобілем на час його зупинки працівниками поліції, а перебував в салоні автомобіля як пасажир, а транспортним засобом керував ОСОБА_2 .

Вказує, що зазначений свідок в суді першої інстанції підтвердив, що саме він керував автомобілем, а не ОСОБА_1 . Стверджує, що показання свідка ОСОБА_3 повністю узгоджуються із відеоматеріалами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначає, що показання свідків в судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спростовуються поясненнями його підзахисного, який вказав, що дійсно в час, коли вказують свідки, керований ним автомобіль рухався хаотично по вул. Будного через технічно несправний стан, а саме: було пошкоджено переднє ліве колесо, а під час руху він був у збудженому стані через сварку з дружиною і в силу цих обставин не міг повністю контролювати рух транспортного засобу. Коли приїхав до шиномонтажу, по телефону викликав ОСОБА_6 і після цього вжив горілку. Саме ОСОБА_7 перебував за кермом автомобіля на час зупинки працівниками поліції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кноля П. М., які просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, прихожу до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 13.11.2022 о 18 год. 54 хв. ОСОБА_1 в м. Тернополі по вул. Будного керував транспортним засобом Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу алкотест Драгер 7510 OIML №ARLM-0307 (повірка дійсна до 20.05.2023), на табло якого висвітилося 2.95 проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як вбачається із рапорту інспектора роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області Гаврилюк О. Р. від 13.11.2022, під час несення служби 13.11.2022 у складі екіпажу Юпітер-203 спільно з лейтенантом поліції Назаровим В. Ю., на службовий планшет надійшло звернення щодо порушення ПДР по вул. Будного транспортним засобом Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: водій, керуючи автомобілем, створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, перетинає суцільну лінію дорожньої розмітки.

По приїзді на допомогу екіпажу Юпітер-109 було виявлено свідків, які повідомили про те, що водій вищевказаного траспортного засобу, який рухався по вул. Будного, пересів на пасажирське сидіння, а на його місце сіла інша особа, яка не керувала автомобілем, після чого повідомили на лінію 102.

Згідно із поясненнями свідка та заявника було встановлено водія, який керував вищевказаним транспортним засобом, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння тест №310 результат 2.95 проміле. З результатом водій був згідний, проїхати в медичний заклад відмовився у категоричній формі.

Відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ААД №388435 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вилучено посвідчення водія, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом №371818.

Враховуючи наявність інформації про те, що водій автомобіля Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом, порушував Правила дорожнього руху України, вважаю, що працівники поліції, зреагувавши на дану інформацію, діяли правомірно.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі-Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

В ході спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із ротової порожнини, невиразна мова, нестійка хода, тобто ті, які зазначені у п. 3 Інструкції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на технічному приладі - газоаналізаторі Alcotest 7510 OIML ARLM-0307 (повірка дійсна до 20.05.2023), на табло якого висвітився показник 2.95 проміле, з яким він був згідний, проїхати в найближчий медичний заклад в для проходження огляду відмовився.

Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №388435 від 13.11.2022, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також долучено до матеріалів справи роздруківку з технічного приладу Драгер, за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер", з результатом якого був згідний, на пропозицію інспектора поліції пройти такий огляд в найближчому медичному закладі відмовився.

Таким чином, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наявний відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, так із матеріалами справи.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених в тому числі ст. 130 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті).

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону, суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, останній зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в час та місці, зазначеному у протоколі про адмінправопорушення (о 18 год. 54 хв. по вул. Будного в м. Тернополі), слід врахувати, що даний довід був належним чином досліджений судом першої інстанції та спростований під час судового розгляду.

Так, судом першої інстанції в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили надані ними письмові пояснення та вказали, що вони на власному автомобілі рухались зі сторони Березовиці власним автомобілем та побачили, як ОСОБА_1 , виїхавши автомобілем зі сторони Берегині та повернувши на вул. Степана Будного, здійснював рух хаотично, виїжджаючи на зустрічну смугу, перетинаючи при цьому подвійну лінію дорожньої розмітки та острівець безпеки, підрізаючи вантажні автомобілі. Вони запідозрили, що з водієм якісь проблеми, тому викликали працівників поліції та поїхали за вказаним автомобілем. Побачивши, що даний транспортний засіб зупинився біля шиномонтажу, зупинились неподалік та спостерігали за ним. Водій вийшов з автомобіля і стояв, дивлячись у землю, було видно, що він перебуває в стані сп`яніння. Перед приїздом працівників поліції приїхав інший чоловік, який сів за транспортного засобу Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_1 , і в цей час прибула поліція.

Дані свідки були незацікавленими особами, і тому піддавати сумніву їх показання підстав немає.

При цьому судом першої інстанції було правильно зазначено, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом до того, як він приїхав на шиномонтаж по вул. Будного, чого і сам ОСОБА_1 не заперечував.

Також судом при визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП правомірно було закцентовано увагу на тому, що, як пояснили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , коли вони безперервно спостерігали за водієм, то не бачили, щоби він в цей час вживав алкогольні напої, а вже на момент приїзду на шиномонтаж ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння.

Таким чином, заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Посилання у апеляційній скарзі на неправильний час вчинення правопорушення вказаний у протоколі, є необґрунтованим, відповідних мотивів, які указують на неправильне встановлення цього часу, апеляційна скарга не містить. Поряд із цим вважаю, що неправильне встановлення часу вчинення адміністративного правопорушення не може вплинути на вирішення питання про законність чи незаконність ухваленого рішення із урахуванням того, що час вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення.

Всі інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, були належним чином досліджені судом першої інстанції та спростовані під час судового розгляду.

Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Кноля П. М. - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, порушником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кноля П. М. залишити без задоволення, а постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба