Номер справи 220/1465/23
Номер провадження 3/220/756/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця м. Чернігів, ІПС 2 категорії, навідника 4 групи протитанкових ракетних комплексів прикордонної протитанкової застави, прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації н.п. Мена) ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення ЧЦП № 281508 від 17.10.2023 р., 16.10.2023 року о 16-00 год., начальником підрозділу, за місцем тимчасової дислокації прикордонної протитанкової застави ІНФОРМАЦІЯ_3 , в АДРЕСА_2 , було виявлено сержанта ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, порушення мови, агресивна поведінка). ОСОБА_1 своїми діями 16.10.2023 року знизив боєздатність підрозділу, який виконує бойові завдання із захисту Батьківщини та поставив під ризик життя персоналу прикордонної протитанкової застави своїм станом. В подальшому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів у підрозділі, у ВК м. Курахове або медичному закладі, на що останній відмовився. Факт вживання алкоголю на території розташування підрозділу зафіксовано на камеру мобільного телефону в присутності свідків. В діях сержанта ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинення в умовах особливого періоду (воєнного стану) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України.

До протоколу про військове адміністративне правопорушення ЧЦП № 281508 від 17.10.2023 р., долучено наступні докази:

- акт від 17.10.2023 р. про відмову сержанта ОСОБА_1 від надання пояснень до протоколу, за підписами ст. офіцера групи персоналу ПКШР ОСОБА_2 , заст.. начальника прикордонної протитанкової застави ОСОБА_3 та ІПС вищої категорії начальника відділення ОСОБА_4 ;

- письмові пояснення ст. лейтенанта ОСОБА_5 , викладені на окремому аркуші, відповідно до яких він зазначив, що 10.10.2023 року, о 16-00 год., йому, як начальнику прикордонної протитанкової застави, прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації н.п. Мена) ІНФОРМАЦІЯ_3 , надійшла доповідь про виявлення в місці постійної дислокації застави сержанта ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 від проведення огляду, запропонованого двічі, відмовився категорично;

- письмові пояснення заст. начальника прикордонної протитанкової застави, ст. лейтенанта А. Драгуша, який зазначив, що 10.10.2023 року, о 16-00 год., він разом з майстер-сержантом ОСОБА_6 виявили на території постійної дислокації застави сержанта ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, на пропозицію ст. лейтенанта ОСОБА_5 проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився;

- письмові пояснення майстра-сержанта ОСОБА_7 , який повністю підтвердив зазначене заст. начальника прикордонної протитанкової застави, ст. лейтенантом А. Драгушем та повторив, що 10.10.2023 року, о 16-00 год., він разом з заст. начальника прикордонної протитанкової застави, ст. лейтенантом А. Драгушем виявили на території постійної дислокації застави сержанта ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, на пропозицію ст. лейтенанта ОСОБА_5 проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився;

- копію посвідчення НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_1 займає посаду у 105 прикордонному загоні імені князя Володимира Великого;

- акт фіксації відкритої відмови військовослужбовця від проходження медичного освідчення на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння від 16.10.2023 р., за підписами ст. офіцера групи персоналу ПКШР ОСОБА_2 , заст.. начальника прикордонної протитанкової застави ОСОБА_3 та ІПС вищої категорії начальника відділення ОСОБА_4 , згідно якого 17.10.2023 р. о 16:00 год. в присутності осіб, якими підписано цей акт, сержант ОСОБА_1 , маючи ознаки сп`яніння, відмовився від освідчення на предмет перебування в стані наркотичного сп`яніння;

- витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 433-ОС від 13.06.2023 р. згідно якого сержанта ОСОБА_1 (П-052158) призначено ІПС 2 категорії, навідником 4 групи протитанкових ракетних комплексів прикордонної протитанкової застави, прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації н.п. Мена) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи.

05.12.2023 року до суду надійшли письмові пояснення адвоката Казанцева С.В., в яких він зазначив, що матеріали справи не містять допустимих доказів підтвердження перебування у стані алкогольного сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 16 жовтня 2023 року після 16 год. 00 хв., а тому провадження підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Так, військовослужбовець ОСОБА_1 не підтвердив власним підписом згоду на проведений результат огляду як на роздрукованому тесті, так і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння. За встановленим ст. 266-1 КУпАП алгоритмом дій уповноважена особа повинна була запропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте цього не було зроблено. З огляду на зазначене, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, а тому його слід вважати недійсним. Хоча дії ОСОБА_1 у протоколі і кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, проте за змістом фабули адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не ставиться у провину виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння або розпивання алкогольних напоїв на території військового об`єкта. Саме пособі перебування особи на військовому об`єкті у стані алкогольного сп`яніння не є адміністративним правопорушенням у розумінні норм закону. Вказані обставини виключають можливість кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частина 3 ст. 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність військовослужбовців за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 р. №1932-ХІІ зі змінами, особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17.03.2014 року і по теперішній час на території України діють умови особливого періоду.

Відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє і на теперішній час.

Відтак, станом на день вчинення адміністративного правопорушення 16.10.2023 р. в Україні діє особливий період.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституці ї законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до статей 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р. ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 р., заява №11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Однак концепція «законності» стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі «Кац та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява №29971/04), рішення від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Ще однією вартою уваги справою за статтею 8 Конвенції, в якій йдеться про принцип законності, є «Володимир ОСОБА_4 та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine, заява №12451/04), рішення від 30 вересня 2010 року, в п. 44 якого ЄСПЛ наголосив, що «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява №11901/02, п. 49).

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАп обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд вважає безпідставними викладені у письмових поясненнях доводи адвоката Казанцева С.В. про порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий огляд проведений не був. ОСОБА_1 ставиться у провину відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійною підставою адміністративної відповідальності. З огляду на викладене, такими, що не ґрунтуються на законі, суд вважає і доводи захисника щодо можливості кваліфікації дій ОСОБА_1 за виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння або розпивання алкогольних напоїв на території військового об`єкта.

Оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку про відсутність належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення ЧЦП № 281508 від 17.10.2023 р. зазначено, що 16.10.2023 року 16:00 годин було виявлено сержанта ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів у підрозділі, у ВК м. Курахове або медичному закладі, на що останній відмовився.

Проте, згідно долучених до протоколу пояснень ст. офіцера групи персоналу ПКШР ОСОБА_2 , заст. начальника прикордонної протитанкової застави ОСОБА_3 та ІПС вищої категорії начальника відділення ОСОБА_4 від 17 жовтня 2023 року, сержанта ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, було виявлено на території підрозділу 10.10.2023 року, тобто значно раніше від зазначеної дати ймовірного вчинення правопорушення.

Крім того, з акту фіксації відкритої відмови військовослужбовця від проходження медичного освідчення на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння від 16.10.2023 р. вбачається, що 17.10.2023 р. о 16:00 год., в присутності осіб, якими підписано цей акт, сержант ОСОБА_1 , маючи ознаки сп`яніння, відмовився від освідчення на предмет перебування в стані наркотичного сп`яніння.

Отже, надані суду докази суд не може прийняти як належні, допустимі та достатні, на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного вище адміністративного правопорушення, оскільки у всіх доказах зазначено різні дати вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 ставиться у провину відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в той час як акт містить посилання на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Інших доказів суду не надано, що дає суду підстави зробити висновок про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції». Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КпАП обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП необхідно закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 172-20 ч. 3, 247, 254, 256, 276-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту винесення постанови. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Якішина О.М.