ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4625/23 Головуючий суддя І інстанції Губська Я. В.
Провадження № 33/818/1069/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

за участі

захисника - Мазюка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мазюка С.О. на постанову судді Київського районного суду міста Харкова від 21 липня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП « ОСОБА_2 », мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень 00 копійок

Постановою встановлено, що 03.06.2023 о 12:10 год. в м. Харкові на перехресті Харківського шосе та вул.Академіка Проскури водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_1 , повул.Ак.Проскури при виїзді на нерегульоване перехрестя з Харківським шосе не надав переваги у русі автомобілю TOYOTA LAND CRUISER PRADO д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, спричинені матеріальні збитки

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді , прийняти нову постанову, якою визнати дорожньо-транспортну пригоду як ДТП вчинене за обоюдною виною.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Вказує, що участі у судовому засіданні не приймали, оскільки 21 липня 2023 року судове засідання відкладалось і тільки 04.08.2023 року дізнались про наявність постанови.

Одразу звернулись до суду для отримання копії рішення, однак так його і не отримали і 10.08.2023 звернулись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, проте не вважали що пропустили строк і не просили його поновити, внаслідок чого апеляційна скарга була повернута.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до схеми ДТП автомобіль Toyota був розташований на відстані 11,7 та 11 метрів відповідно до загальної ширини проїзної частини дороги, яка становить 20,2 метра, тобто на зустрічній смузі, що є порушенням.

Крім того, водій має враховувати дорожню обстановку та має відповідно враховувати межі допустимої безпечної швидкості, а відповідно водій Toyota мав враховувати свою швидкість щоб у разі виникнення перешкоди він міг уникнути зіткнення.

Також вказує, що подавав в суд першої інстанції низку клопотань, зокрема про призначення експертних досліджень автомеханічну та транспортно-трасологічну експертизу, при цьому суд в своїй постанові зазначив про відмову у призначенні експертиз.

Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки апелянт довів поважність пропуску строку на оскарження постанови суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 16.11. Правил Дорожнього Руху України.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 2) вбачається, що 03.06.2023 о 12:10 год. в м. Харкові на перехресті Харківського шосе та вул.Академіка Проскури водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_1 , повул.Ак.Проскури при виїзді на нерегульоване перехрестя з Харківським шосе не надав переваги у русі автомобілю TOYOTA LAND CRUISER PRADO д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, спричинені матеріальні збитки.

ОСОБА_1 особисто був ознайомлений з відомостями, які зафіксовані у протоколі, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі та власноруч зазначена позиція про відмову в наданні пояснень згідно ст. 63 Конституції України(арк.1).

Також ОСОБА_1 ознайомився

Вказаний протокол складений уповноваженою державою особою за ст. 124 КУпАП і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва.

Також ОСОБА_1 ознайомився зі схемою місяця ДТП, поставив відповідний підпис.

Після складення протоколу ОСОБА_1 письмово надав пояснення суду, згідно яких він частково визнав свою вину у вчиненні ДТП, порушення ПДР не заперечував, проте наголошував на тому що інший водій також порушив ПДР, а тому є підстави для визнання обоюдної вини у ДТП.

В подальшому захисник Мазюк С.О. звернувся до суду першої інстанції з клопотаннями про призначення автомеханічної та транспортно-трасологічної експертизи.

В своїх клопотаннях захисник просив призначити експертні дослідження в яких поставити експерту на вирішення питання, пов`язані як з встановленням ознак порушення ПДР в діях ОСОБА_1 так і іншого водія.

Колегія суддів зазначає, що за змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відомостей про вчинення іншим водієм ОСОБА_3 порушення ПДР України у даному адміністративному матеріалі не міститься.

В разі складення відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції буде вирішуватися питання винуватості ОСОБА_3 окремо.

При цьому колегія суддів погоджується з позицією районного суду щодо відмови у задоволенні клопотання про призначення експертних досліджень з огляду на наступне.

Будь-які спеціальні знання для встановлення вини особи у вказаній дорожньо-транспортній пригоді не потрібні, оскільки причинами ДТП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, стало невиконання вимог ПДР водієм ОСОБА_1 , а не будь-які інші факти, що пов`язані з технічними особливостями автотранспортних засобів і дорожнього покриття, встановлення яких потребує спеціальних знань.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП та відповідно у постанові суду.

З врахуванням вказаного, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі дійшов до цілком обгрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 16.11 Правил Дорожнього Руху.

Відповідно до вимог п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Отже, аналізуючи вимоги цього пункту ПДР, об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, рухався по другорядній дорозі та мав надати перевагу автомобілю, який рухався по головній дорозі.

Більш того, як вбачається з апеляційної скарги захисника та пояснень ОСОБА_1 , обставини винуватості ОСОБА_1 у порушенні ПДР не оспорюються, а лише міститься позиція про необхідність встановлення обставин обоюдної вини двох водіїв, проте суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості з`ясовувати такі обставини, щодо водія, дії якогов частині порушень ПДР України не є предметом судового розгляду.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції ані ОСОБА_1 , ані його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 16.11 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ст. 124 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката Мазюка С.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мазюка С.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду міста Харкова від 21 липня 2023 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева