Єдиний унікальний номер 725/8485/23
Номер провадження 3/725/4009/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року.Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Вольська-Тонієвич О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності по ст.164 ч.1 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №0007559 від 05.10.2023, 05.10.2023 о 13:20год. ОСОБА_1 вул. Фастівській, 30А в м.Чернівці, надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без наявності ліцензії на даний вид діяльності, чим порушив п.п.24 п.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.164 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Пояснив, що він не надав жодної послуги на момент складання протоколу, а лише вперше мав намір таким способом підзаробити, проте клієнтів у нього не було. До вчинення вказаного його змусили складні життєві обставини. Так, у нього важко хвора дружина та їх доходів не вистачає навіть для забезпечення потреб дружини у лікуванні. Просив провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав:

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ч. 1 ст. 164 КУпАП вбачається, що вказаною нормою передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

За визначенням ст. 14.1.36 Податкового Кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Стаття 42 ГК України визначає, що підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, обов`язковою ознакою господарської підприємницької діяльності є її систематичність та отримання прибутку від такої діяльності.

Так, з метою усунення суперечностей, які виникли під час розгляду вказаної справи та для підтвердження чи спростування пояснень ОСОБА_1 , вказану адміністративну справу постановою суду від 01.11.2023 було повернуто до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області для доопрацювання, а саме для долучення доказів пояснення свідків, які б підтвердили/спростували факт перевезення ОСОБА_1 пасажирів, тобто здійснення господарської діяльності з перевезення пасажирів без ліцензії.

Однак працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області не були усунуті недоліки, на які вказував суд у своїй постанові та повторно скеровано справу до суду.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення.

Втім у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено точних обставин вчинення останнім правопорушення, не викладені дані, яким чином він здійснював господарську діяльність, по якому маршруту та кому саме надавав послуги, які б у свою чергу свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності та отримання від такої діяльності прибутку.

Відсутні докази на підтвердження того, чи отримувалися кошти ОСОБА_1 за здійснення господарської діяльності, а також пояснення осіб (пасажирів), яким надавалися послуги по перевезенню.

При цьому, на думку суду, факт обладнання на транспортному засобі шашки «таксі», не може свідчити про надання ОСОБА_1 послуг по перевезенню пасажирів, оскільки вказане оцінюється судом у сукупності з іншими доказами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положення ст.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого «Рішення ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Оскільки працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області не долучено до матеріалів справи належних доказів, які б підтверджували факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності у час та місці вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд керуючись ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП тлумачить на його користь.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження відносно ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 КУпАПпідлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9,33,124,247,283-285,294 КпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич