Справа № 462/9521/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши матеріали справи, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 здійснив незаконне перетинання державного кордону України без відповідних документів, а саме: 30.11.2023 о 12.30 годпід час перевірки документів у пасажирів потягу №706 «Перемишль-Львів-Київ» на території міжнародного пункту контролю «Львів» через державний кордон за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1 пред`явив на паспортний контроль військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 18.10.2016 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не дає право на перетин державного кордону України, чим порушив вимоги ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України» та п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України №57 від 27.01.1995 року, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак подав заяву про розгляд адміністративної справи без його участі.

Відповідальність за ч.1 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

З даного приводу слід зазначити, що об?єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в?їзд в Україну).

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до п.2 Правил перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, в тому числі паспорт громадянина України, а не військовий квиток.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, тобто незаконне перетинання державного кордону України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 283183 від 30 листопада 2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 30.11.2023, рапортом інспектора прикордонної служби та рапортом начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 30.11.2023, довідкою від 30.11.2023, копією військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 18.10.2016.

Накладаючи адміністративне стягнення, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, те, що обставини, які обтяжують та пом`якшують відповідальність відсутні, тому покарання йому слід призначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Керуючись статтями 40-1, 204-1, 221, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 536,80 грн. судового збору в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: