печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2023 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Білоцерківець О.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 18.09.2023 о 01 год. 10 хв. у м. Києві на вул. І.Федорова, 4, керував автомобілем марки «БМВ», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що він не керував транспортним засобом про що неодноразово повідомляв працівників поліції. Він в транспортному засобі сидів та чекав товариша. Також зазначив, що якщо працівники патрульної поліції вважали, що він перебуває в стані сп`яніння, то вони його повинні були відсторонили від керування транспортним засобом. Працівники поліції запропонували як альтернативний варіант поведінки відмовитись від огляду, що свідчить про провокацію з боку працівників поліції, оскільки віе сприйняв такий варіант дій як законну альтернативу та не усвідомлював протиправність таких дій. Тому просив закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Виходячи зі змісту ст.7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу наступного висновку.

Відповідно до статті 130 КУпАП до відповідальності притягаються особи, які керували транспортним засобом.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судовому засіданні була встановлена відсутність даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відповідно до відеозапису з боді-камер вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебував у транспортному засобі. Тому у суду відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, сама пропозиція інспектора відмовитись від проходження огляду, поряд з вимогою про проходження огляду на стан сп`яніння, у відповідності до п.2.5. ПДР України свідчить про провокацію з боку працівників поліції, оскільки особа сприймає такий варіант дій як законну альтернативу та не усвідомлює протиправність таких дій.

Відповідно до сталої практики Європейського суду із прав людини, висловленої у чисельних рішення Суду («Енгель та інші про ти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень. Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції.

Так, у рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших судом зазначено, що підбурювання до вчинення правопорушення відбудиться, коли працівники поліції з метою встановлення правопорушення, тобто зібрання доказів та подальшого притягнення особи до відповідальності впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинене (зокрема п.55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви»). Притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Окрім цього, транспортний засіб не був переданий іншій особі, як це передбачено ст. 266 КУпАП, а за ознаками начебто алкогольного сп`яніння повернуто водію.

Хоча п.1 ст. 247 КУпАП передбачає закриття провадження за відсутність події і складу адміністративного правопорушення, однак провопорушення підлягає закриттю, за наявності на те підстав, за відсутності складу правопорушення у діях особи лише у разі, коли подія правопорушення відбулась, але зазначена у протоколі особа правопорушення не вчиняла.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку про відсутність подіїадміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Виходячи з зазначеного, керуючись п.1 ст.247 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП за відсутності події адміністративного правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.А. Білоцерківець