Справа № 159/2763/23 Провадження №33/802/480/23 Головуючий у 1 інстанції:Волкова Ю. Ф.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., захисника адвоката Казмірчук М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536, 80 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18 травня 2023 року о 00 год. 13 хв., на перехресті вул. вул. Т. Шевченка Незалежності у м. Ковелі керував транспортним засобом марки «NISSAN LEAF» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР).

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на її незаконність. Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не сформульовано, який саме огляд він мав пройти на вимогу поліцейського та у який спосіб. Невірне та нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє його права на захист. Вважає неправомірним розгляд справи судом у такий короткий строк у його відсутності, а також у відсутності захисника. Окрім того, поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку із чим, такий огляд вважається недійсним, а сам протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом його вини. Через порушення норм Інструкції самими поліцейськими, не мав фізичної можливості пройти такий огляд у самостійному порядку протягом двох годин. Також зазначає про відсутність у матеріалах справи направлення на проходження такого огляду, що є грубим порушення установленої законом процедури. Ураховуючи викладене, просить оскаржувану ним постанову судді першої інстанції скасувати, провадження по даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника адвоката Казмірчук М.М., яка подану апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити, доходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

В ході розгляду даної справи у апеляційному суді, від захисника ОСОБА_1 адвоката Казмірчук М.М. надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до моменту проведення судово-психіатричної експертизи у цивільній справі (№159/5155/23) за заявою ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 недієздатним та призначення опікуна.

Ураховуючи те, що висновок експерта у вищезазначеній цивільній справі не буде мати преюдиційного значення у даній справі через відсутність у ньому відомостей щодо перебування ОСОБА_1 у стані осудності чи неосудності саме на момент вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи на факт наявності обґрунтованих сумнівів щодо його осудності, у тому числі, на момент скоєння ним адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину, постановою від 11 жовтня 2023 року у даній справі було призначено судово психіатричну експертизу.

Висновком судово психіатричного експерта № 375 від 16 листопада 2023 року установлено, що ОСОБА_1 , на момент вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не страждав на хронічне психічне захворювання, недоумство чи тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, однак виявляв ознаки легкого маніакального епізоду біполярного афективного розладу. Унаслідок цього, на момент адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 міг усвідомлювати свої дії, однак повною мірою не міг керувати ними.

Тобто, зазначеним висновком експерта констатовано факт перебування ОСОБА_1 , на момент вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, у стані обмеженої осудності.

Відповідно до статті 17 КУпАП, особа яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно із статтею 20 КУпАП, не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Таким чином, необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у особи, що вчинила адміністративне правопорушення. Особи, що страждають психічними розладами й у силу цього не здатні усвідомлювати характер вчинених ними дій або оцінювати їх значення, а також не здатні керувати своїми діями через поразку вольової сфери психіки, не можуть діяти умисно чи необережно, тобто виявити вину в адміністративно-правовому змісті.

Зважаючи на викладене, а також на те, що указаним вище висновком експерта не установлено факт перебування ОСОБА_1 , на момент вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у стані неосудності, останній підлягає відповідальності на загальних підставах.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника чим порушив право першого на захист, то такі доводи є безпідставними, з огляду на таке.

Так, наявним у протоколі про адміністративне правопорушення особистим підписом ОСОБА_1 підтверджується його обізнаність про час та місце розгляду даної справи 01 червня 2023 року о 09 год. 00 хв. у Ковельському міськрайонному суді Волинської області. Через його неявку цього дня до суду без будь-яких поважних причин розгляд справи, у подальшому, було відкладено двічі, у тому числі, і за клопотанням його захисника Казмірчук М.М., з метою надання можливості ознайомитись із матеріалами справи та підготуватись до її розгляду. Неприбуття ОСОБА_1 у судове засідання 10 липня 2023 року без поважних на це причин, зважаючи на його обізнаність про розгляд адміністративного провадження щодо нього у суді, було правильно оцінено судом, як зловживання процесуальними правами, а розгляд справи цілком законно проведено у його відсутності.

Відтак, судом вживались достатні і необхідні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності, у тому числі, і для забезпечення можливості надати пояснення, однак жодних пояснень, заперечень чи будь-яких доказів, які б спростували докази його винуватості, ОСОБА_1 суду не надав.

Тоді як недотримання строків розгляду справ про адміністративне правопорушення, особливо зазначеної категорії, яка процесуально не передбачає обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, має не лише негативний вплив на ефективність розгляду справи, а і на авторитет судової влади у цілому.

Тому, із доводами, які викладені у постанові судді першої інстанції, про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , повністю погоджується і апеляційний суд та не убачає підстав стверджувати про порушення його права на захист, у цьому конкретному випадку.

Оцінюючи його доводи апеляційної скарги щодо заперечення законності оскаржуваної ним постанови судді, слід зазначити таке.

Відповідно до 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

?Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року № 1413/27858 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного сп`яніння є, зокрема, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 7 Розділу ІІІ цієї Інструкції визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, згідно із ознаками такого стану.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою правопорушення - відмова від проходження, відповідно до установленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння, повністю стверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 241912 від 18 травня 2023 року оформленого щодо ОСОБА_1 зафіксовано наявні у нього ознаки наркотичного сп`яніння, на момент зупинки автомобіля під його керуванням поліцейськими, зокрема: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя, а також відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у найближчому закладі охорони здоров`я.

Його вина у вчиненому також стверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Ковельської ЦРЛ від 18 травня 2023 року; висновком № 283 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 травня 2023 року, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду алкогольного і наркотичного сп`яніння.

Основним мотивом апеляційної скарги незгоди із постановою судді першої інстанції є те, що поліцейськими було порушено саму процедуру огляду що, як вважає ОСОБА_1 , є наслідком визнання результатів такого огляду недійсними, а протоколу про адміністративне правопорушення - недопустимим доказом.

Із відеозапису із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, якийзначиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містить ознак монтажу чи інших недоліків, з достатньою повнотою убачаються детальні обставини вчинення ним даного адміністративного правопорушення. Із цього відео видно, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції через зупинку на пішохідному переході, не пов`язану із наданням переваги у русі.

При спілкуванні із водієм, у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Через висловлене особисто ОСОБА_1 бажання, він був доставлений службовим автомобілем у найближчий заклад охорони здоров`я Ковельське МТМО. У медичному закладі ОСОБА_1 , неодноразово озвучуючи таке своє бажання пройти огляд як на стан алкогольного, так і наркотичного сп`яніння, умисно та безпричинно відтерміновув його проходження через постійні суперечки із поліцейськими та лікарем; заявляв про неможливість здачі на аналіз сечі, через відсутність у нього такої фізіологічної потреби; періодично пив воду; роздягався; заявляв про погане самопочуття, потребу у наданні медичної допомоги; виділення йому окремого, спеціально відведеного місця для здачі сечі, тощо. Поліцейські попереджали ОСОБА_1 , що така його поведінка буде розцінена судом як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, на що він ніяким чином не реагував. У кінцевому результаті, після тривалого з`ясування остаточної позиції водія, лікарка розцінила таку його поведінку як відмову від проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, що і стало підставою для оформлення поліцейськими щодо нього матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даючи оцінку вказаним доказам як окремо, так і у їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, погоджуюсь із висновком суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень Правил дорожнього руху, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п. 2.5 ПДР України - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до установленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння, правильними.

Такий висновок суду є цілком законним та обґрунтованим, підтверджується сукупністю зібраних доказів, які є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, установлених судом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2023 року щодо нього без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: