Провадження № 3/761/5852/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року, суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П., за участю представника особи, відносно якої складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Федоренка О.П., представника Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України Григораша Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про порушення митних правил №0063/126000/23 від 04.05.2023 року, 10.05.2022 на митну територію України через пункт пропуску «Ягодин - Дорогуск», митного поста «Ягодин» Волинської митниці громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 використанням транспортного засобу комерційного призначення р.н. НОМЕР_2 на адресу військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (адреса - АДРЕСА_2 ) в якості гуманітарної допомоги ввезено товари: захисний шолом, рівень захисту NIJ III - 1590 кг.,) в кількості 1000 шт. (100 коробок); ПВХ патчі - 54 кг (5 коробок). Загальною вагою - 1 644 кг. Відправником товару зазначено - FHU Log-Sped Topolowa 24, Przemysl, Poland.

Пропуск вантажу гуманітарної допомоги на митну територію України здійснено у відповідності до вимог постанови Кабінету Міпістрів України від 1 березня 2022 р. №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» (далі - Постанова) шляхом надання до митного оформлення водієм транспортного засобу р.н. НОМЕР_2 громадянином України ОСОБА_1 . Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, заповненої за формою згідно з додатком 1 Постанови. Разом із декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою для здійснення митного оформлення громадянином України ОСОБА_1 було надано наступні документи: автотранспортна накладна (CMR) №0905221 з фактичним місцем призначення розвантаження - м. Бровари, Київської області; інвойс від 18.04.2022 №DL20220418 на товар: захисні шоломи - в кількості шт., вартістю 21 900 доларів США, що згідно з курсом НБУ на день переміщення складає 640 682,31 гривень. Продавець - FUZHOU DONGXIANG LESHU TRADING LTD, 48, DAQIAO COMMUNITY XUSHANGQIAO TOWN, DONGXIANG DISTRICT, FUZHOU CITY, JIANGXI PROVINCE; покупець - UARM USA CORP., 7209 Lancaster Pike, STE 4#3035, Hockessin DE 19707, USA; отримувач - Log Sped Renata Czura Magazyn Celny, Topolowa 24, 37-700 Przemysl, Poland; пакувальний лист від 18.04.2022 №DL20220418 на товар: захисні шоломи в кількості 1000 шт. (100 картонних коробок), вагою - 1 590 кг.

Вказали, що з метою встановлення достовірності даних, зазначених в декларації, Координаційно-моніторинговою митницею направлено лист до військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України від 16.02.2023 №7.9-1/27-3/8.2/375.

Згідно листа - відповіді від 16.02.2023 №6/54/12-101 Військова частина НОМЕР_3 гуманітарної допомоги від громадянина України ОСОБА_1 не отримувала.

Зазначили, що відомості щодо отримувача товарів не відповідають даним, вказаним гр. України ОСОБА_1 у Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, заповненої за формою згідно з додатком 1 Постанови при переміщені через митний кордон України та їх митному оформленні.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 № 8 судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Так, відповідно до абз. 4 п. 6 даної Постанови документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суп угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені, чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 МКУ - суб?єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Таким чином, вважають дії громадянина України ОСОБА_1 призвели до переміщення товарів «захисні шоломи - в кількості 1000 шт.», загальною вартістю 640 682,31 гривень через митний кордон України з приховуванням від митного контрою шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товарів.

Відповідно до інформації, наявної в реєстрі порушників митних правил бази даних ЄАІС Держмитслужби та АСМО «Інспектор», ОСОБА_1 протягом 2022-2023 років не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 483 або ст. 482 Митного кодексу України.

Вказали в протоколі, що зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.483 Митного кодексу України.

В судовому засіданні представник Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України Григораш Д.І. просив визнати ОСОБА_1 винним з підстав, зазначених у протоколі, та застосувати до нього адміністративне стягнення, встановлене санкцією ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Федоренко О.П. заперечував щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зазначивши, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст.483 Митного кодексу України, а тому просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Адвокат Федоренко О.П. просив врахувати, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт переміщення ОСОБА_1 товарів з приховуванням від митного контролю у спосіб подання митному органу, як підстави для переміщення товарів відповідних документів, що містять неправдиві відомості з приховуванням від проходження митного контролю. Доказів, що ОСОБА_1 умисно вчинив дії, що порушують діюче законодавство, тобто усвідомлював протиправний характер своєї дії, передбачав її шкідливий наслідок і бажав настання їх наслідків, не надано.

Також зазначив, що матеріали справи не містять доказів про те, що саме ОСОБА_1 вносив відомості у супровідні документи або здійснив їх підроблення, чи заявив неправдиві відомості щодо товару, які б свідчили про умисне надання неправдивих відомостей митному органу, які не відповідають дійсності.

Митним органом, наявності умислу у ОСОБА_1 на підроблення документів чи подачу неправдивих відомостей щодо одержувача товару, які б свідчили про умисне надання неправдивих відомостей митному органу, тобто приховування товару від митного контролю встановлено не було.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які дані чи належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив протиправні дії та має нести відповідальність за дані, що містяться у товаросупровідних документах на переміщення товарів на територію України, тобто за дії, що були спрямовані на приховування від митного контролю та які б утворювали об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Заслухавши доводи представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Федоренка О.П., представника Координаційно-моніторингової митниці Державної митної служби України Григораша Д.І., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом ст.483 МК України об`єктивна сторона складу даного правопорушення характеризується діями, що направлені на переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Положеннями даної норми переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватися, у тому числі, шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, які містять неправдиві дані щодо товарів, підроблених документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративно правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005р. № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 483 МК України, може бути вчинене лише умисно.

Пунктом 6 Постанови зазначено, що судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвiл митного органу на пропуск товарiв через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларацiя, контракт, коносамент, лiцензiя, квота, товаросупровiднi документи, дозвiл вiдповiдних державних органів.

Згідно з п. 4 постанови судам необхідно враховувати, що документами, що містять неправдиві данi, є, зокрема, такi, в яких вiдомостi щодо сутi угоди, найменування, асортименту, ваги, кiлькостi чи вартостi товарiв, а також їх вiдправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезенi чи в яку перемiщуються, не вiдповiдають дійсності.

Частиною 1 ст. 489 МК України визначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з правилами ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Диспозиція ст. 483 МК України містить вичерпний перелік відомостей, за неправдивість яких передбачена відповідальність.

Проте митний орган передчасно та безпідставно прийшов до висновку про порушення, не надавши беззаперечних доказів вчинення дій ОСОБА_1 , що мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Так, суб`єктивна сторона для кваліфікації дій за ст. 483 МК України характеризується умисною формою вини. Проте достовірних даних про наявність суб`єктивної сторони в діях ОСОБА_1 як складової адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Верховний Суд України у п.39 своєї постанови від 08 липня 2020р. у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18) зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Всупереч вимогам ст.486 Митного кодексу України, провадження у справі про порушення митних правил здійснено неповно та без об`єктивного з`ясування всіх обставин. Уповноваженою особою митного органу не встановлено достовірних беззаперечних фактичних даних в підтвердження ознак як об`єктивного, так і суб`єктивного складу адміністративного правопорушення: вчинення ОСОБА_1 умисних дій, спрямованих на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, тобто порушення митних правил, передбачених ст. 483 МК України.

Відповідно ч.2 ст. 460 МК України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контроло шляхом подання як пдстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості, виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Так судом встановлено, що у відповідності до міжнародної автомобільної накладної (CMR), ОСОБА_1 , під час переміщення товару через митний кордон України є саме перевізником товару, що підтверджується графами 17 та 23 міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Також, необхідно зазначити, що факт заповнення ОСОБА_1 декларації згідно Постанови Кабінету міністрів України від 01.03.2022 №174 не може бути доказом подачі недостовірних відомостей, оскільки дану декларацію заповнює та подає перевізник на підставі отриманих від відправника документів.

Крім того, матеріали справи не містять доказів про те, що саме ОСОБА_1 вносив відомості у супровідні документи або здійснив їх підроблення, чи заявив неправдиві відомості щодо товару, які б свідчили про умисне надання неправдивих відомостей митному органу, які не відповідають дійсності.

При цьому враховується дані, що розвантаження відбулося в м. Бровари, як зазначав відправник в товарно-транспортній накладній, що підтверджено також інформацією ТОВ «УВК Інтернешнл». Переконливих фактичних даних, які б свідчили про умисне надання особою митним органам відомостей, які не відповідають дійсності, суду не надано.

Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст. 460 МК України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR)

Згідно зі статтею 527 МК України, у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з постанов, зокрема, про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ст.6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30 травня 2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20 вересня 2016р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що в суді не доведена наявність в діях особи об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, умислу на порушення митних правил, передбачених законодавством. За таких обставин провадження у справі необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 483 МК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя О.П. Хардіна