ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3451/21 Номер провадження 33/814/1518/23Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І.С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.2 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Владімірову Р.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Делії В`ячеслава Миколайовича на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 16.10.2021р. о 17 год. 26 хв. у АДРЕСА_1 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, керував ТЗ: СУЗУКІ, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за допомогою алкотестера Драгер 6810, результат проведеного ТЕСТУ № 816 - становить 1.25 проміле, при допустимій концентрації алкоголю в крові 0.2 проміле, отже водій ОСОБА_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Делія В`ячеслав Миколайович, подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2021 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 31.12.2020 року поліцейським СРПП №4 Полтавського РВП Дудкою І.С. зупинено транспортний засіб (мопед) Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 під керування чоловіка в стані алкогольного сп`яніння. У ході спілкування виявилось, що особа не має при собі жодних документів, тому працівник поліції дані в протокол записував з його слів. Цей чоловік представився, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 .

Скаржник вказує, що зазначений чоловік, огляд на стан сп`яніння якого проводився 31.12.2020 року та 16.10.2021 року, не є ОСОБА_1 , а є його знайомим, який повідомив працівникам поліції завідомо недостовірну інформацію про своє ПІБ та дату народження.

Відтак, на думку апелянта, внаслідок того, що невідома особа видала за себе ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП за дії, які він не вчиняв.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 стало відомо про оскаржувану постанову лише 10.07.2023 року, адже чоловік, який представився ОСОБА_1 насправді ним не є, а є його знайомим, який повідомив працівникам поліції завідомо неправдиву інформацію про своє ПІБ та дату народження, яка в подальшому не була перевірена.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.10.2021р. о 17 год. 26 хв. у АДРЕСА_1 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, керував ТЗ: СУЗУКІ, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за допомогою алкотестера Драгер 6810, результат проведеного ТЕСТУ № 816 - становить 1.25 проміле, при допустимій концентрації алкоголю в крові 0.2 проміле, отже водій ОСОБА_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, результатом проведеного тесту, поясненнями свідків, відомостями адміністративної практики, відеоматеріалом.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.2 ст.130 КУпАП.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП необхідна наявність одночасно трьох умов: 1) зафіксований належним чином факт керування транспортним засобом; 2) зафіксований належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння або його відмови від проходження відповідного огляду; 3) докази притягнення не більше одного року назад водія до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно із п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції проводять огляд чоловіка, який представився, як ОСОБА_1 , на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора. Ані відеозаписом, ані іншими доказами у справі факт керування ОСОБА_1 не підтверджується.

Крім того, із долучених матеріалів не вбачається, що працівники поліції перевіряли особу чоловіка, як представився ОСОБА_1 , адже у цього чоловіка не було при собі документів, і його особові дані були внесені до протоколу тільки зі слів цього чоловіка. Разом із тим, до апеляційної скарги долучено копії паспорту та пояснення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із яких вбачається, що особа, щодо якої проводився огляд, зафіксований на відеозаписі, не є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, відтак постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд, здійснивши аналіз усіх доказів, наявних у матеріалах справи, погоджується з доводами апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних і достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, за відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та перебування його в стані алкогольного сп`яніння, його причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не доведена, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Делії В`ячеслава Миколайовича задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Делії В`ячеслава Миколайовича задовольнити.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2021 року скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП) закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин