Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 3/641/2360/2023Справа №: 641/4611/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Музиченко В.О., за участю секретаря судового засідання Подосокорської А.О.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника представника Будецького Р.В.,

розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстроване місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 18 липня 2023 року о 20 годині 01 хвилина, за адресою: м. Харків, проспект Героїв Сталінграда, буд. 58, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Sonata» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, водій відмовився під відео фіксацію, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєнні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що він зупинився на вимогу патрульного поліцейського автомобіля. Поліцейські вказали, що він нічого не порушив, та на прохання повідомити йому причину зупинки, вигадували різні підстави, які не відповідали дійсності, так і не пояснивши причину. Тому, він відмовився надавати їм свої документи. В ході бесіди, працівники поліції вказали, що відносно нього складався протокол за ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 одразу повідомив, що готовий пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, після того, як йому повідомлять причину зупинки та він самостійно залучить захисника. Коли прибув його представник, поліцейський повідомив лише про те, що вже складає протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Вважає, що поліцейські грубо порушили законодавство, безпідставно зупинивши його та не надавши право на захист. На відеозаписі він вів себе зухвало, оскільки працівники поліції до цього моменту неодноразово його зупиняли та постійно возили до лікаря нарколога так само без підстав.

Сторона захисту зазначила, що оскільки ОСОБА_1 не було надано направлення на огляд у лікаря нарколога, він наступного дня самостійно пройшов судово-медичне дослідження (обстеження), та згідно висновку якого, № 102-с/23 п/п від 27.07.2023, у ОСОБА_1 при судово-токсикологічному дослідженні сечі, барбаміл, етамінал, морфін, кодеїн, ефедрон, промедол, кокаїн, опій не виявлені. Дане дослідження розпочато 19.07.2023 о 13:30 год..

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, встановив наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів щодо інкримінованого особі адміністративного правопорушення, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частиною 1статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП визначає 3 об`єктивні сторони складу правопорушення, за яке винна особа має понести покарання, визначене санкцією даної норми, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 (далі Постанова № 14 Пленуму Верховного Суду України), для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться у закладах охорони здоров`я лікарем (фельдшером), за результатами якого складається висновок.

Згідно з п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП необхідно встановити, чи доводять надані суду особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення докази, які свідчать про наявності в діях складу адміністративного правопорушення, зокрема, чи відповідає процедура перевірки водія транспортного засобу на стан сп`яніння вимогам закону та чи був наявний умисел особи на вчинення даного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженоїНаказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395(далі-Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення), до о протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що сам по собі протокол не є беззаперечним доказом на підставі якого встановлюється факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а документом, в якому фіксуються обставини можливого правопорушення. Водночас, факт вчинення адміністративного правопорушення має встановлюватись судом з урахуванням інших доказів по справі, які мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності та в своїй сукупності підтверджувати вину особи поза розумним сумнівом.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, Управлінням патрульної поліції в Харківській області, крім протоколу, суду надано: довідку поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 4 Віталія Тарасенка про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 13.01.2018; рапорт командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції С. Морозова від 19.07.2023; направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» від 18.07.2023; відеозаписи з нагрудної камери поліцейського 473213 та відеозапис з реєстратора службового автомобіля.

Разом з цим суд враховує, що частиною 1статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень статей 251, 252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З відтворених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, які були долучені до адміністративного протоколу Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції вбачається, що після зупинки транспортного засобу, поліцейський одразу попросив пред`явити документи ОСОБА_1 .. На вимогу останнього вказати причину зупинки транспортного засобу, поліцейський послався на те, що даний транспортний засіб можливо у розшуку, для чого необхідно перевірити документи та ВІН-код автомобіля. ОСОБА_1 попросив надати доказ того, що його транспортний засіб знаходиться у розшуку, на що поліцейський відповів, що не впевнений у розшуку його транспортного засобу. Через деякий час інший поліцейський вказав причиною зупинки те, що є інформація від громадян, що водій даного транспортного засобу може бути позбавлений права керування, тобто причетний до скоєння правопорушення (ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Разом із цим, стаття 35 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачає вичерпний перелік підстав для зупинення транспортного засобу, серед яких п.п. 3 та 4:

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку.

Тобто для зупинення транспортного засобу за цими підставами, працівник поліції повинен мати інформацію щодо причетності водія до вчинення правопорушення, або наявність інформації, що даний транспортний засіб перебуває у розшуку.

Відеозапис з реєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського не містить даних про те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення до моменту зупинки транспортного засобу, про що зазначив під відеозапис і сам поліцейський після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ..

Крім того, відеозапис та матеріали справи не містять відомостей про перебування транспортного засобу «Hyundai Sonata» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , у розшуку. Більше того, така перевірка, в тому числі за ВІН-кодом, даного транспортного засобу не проводилась.

Вказане свідчить про відсутність підстав для зупинення транспортного засобу «Hyundai Sonata» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 в порушення вимог статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а також про те, що вказані працівниками поліції підстави надумані.

Таким чином, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Крім того, статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Як видно з відеозаписів, долучених до матеріалів справи УПП в Харківській області ДПП, ОСОБА_1 майже одразу повідомив про бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, однак, бажає дочекатись свого захисника. Відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охороні здоров`я відеозапис не містить.

Як видно з направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» від 18.07.2023, воно складено о 20 годині 18 хвилин, транспортний засіб зупинений о 20 годині 01 хвилину, а захисник ОСОБА_1 прибув на місце зупинки о 20 годині 39 хвилин.

Таким чином, у працівників поліції було достатньо часу, щоб за участі захисника, надати всі необхідні докази та провести огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я протягом двох годин (до 22:01 год.).

Натомість, поліцейський лише повідомив захисника про складання протоколу, не надавши можливість йому ознайомитись з матеріалами справи та наявними доказами, про що клопотав на місці.

Слід звернути увагу, що проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, відноситься до окремої стадії провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка спрямована на виявлення та фіксацію правопорушення та збирання доказів порушення, а тому, участь захисника, якщо про це заявляє особа, стосовно якої відбувається провадження, у розумінні статті 268 КУпАП є обов`язковою.

Крім того, з відтвореного в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції не вбачається у ОСОБА_1 явних ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 517923 від 18.07.2023, а саме: підвищена жвавість, виражене тремтіння пальців рук. Разом з цим, ОСОБА_1 пояснював свою зухвалу та агресивну поведінку до поліцейського тим, що був обурений порушеннями з його боку, а також тим, що поліцейські не вперше безпідставно зупиняють його транспортний засіб, про що також чітко і внятно казав працівникам поліції на відеозаписі, а в подальшому наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Незважаючи на зазначене, на відеозаписі о 21:16 годині працівники поліції пропонують ОСОБА_1 підписати протокол про адміністративне правопорушення.

А отже, ані долучені до протоколу письмові докази, ані відтворений у судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери поліцейського та з реєстратора службового автомобіля, не містить даних які б підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я 18.07.2023; вжиття заходів щодо забезпечення працівниками поліції можливості користуватися послугами захисника під час огляду на стан сп`яніння та доставку ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до вимог статей 7 та 254 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах складеного протоколу, що є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ, зокрема, у рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Враховуючи тяжкість можливого покарання, притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП носить кримінально-правовий зміст в розумінні ЄСПЛ. Відповідно повинен автоматично «включатися» принцип презумпції невинуватості.

Крім того, суд враховує положення частини 3 статті 62 Конституції України, яка визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Так, частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В межах розгляду даної справи судом не встановлено будь-яких належних та допустимих доказів, які б беззаперечно доводили факт того, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні 18.07.2023 о 20 годині 01 хвилин адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не доведена «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження по справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 266 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її оголошення.

Суддя - В. О. Музиченко