ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/1445/23 Головуючий в 1 інст. Свідунович Н.М.
Провадження № 33/807/622/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 5 ст. 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, в письмовому провадженні, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стасік А.І. на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.06.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 40800, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк п`ять років, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 04.04.2023 о 09 годині 30 хвилин на 25 км автодороги Запоріжжя-Донецьк водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110206, д/н НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом та будучи обмеженим у праві керування постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 02.04.2019 ВП N 43303761.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Стасік А.І. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що матеріали не містять доказів правомірності здійснення зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Відеозапис в матеріалах справи взагалі відсутній. Це, в свою чергу, свідчить про те, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем.

Матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справу розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника, а копія постанови була отримана після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Також просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Велика палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі № 11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції, яке було призначене на 03.11.2023 року на 12 годину 10 хвилин, не з`явилася.

Через засоби електронного зв`язку захисник ОСОБА_1 адвокат Стасік А.І. 03.11.2023 року подано заяву про розгляд справи без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суддя апеляційного суду вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Стасік А.І..

Щодо вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 та його захисник не були присутніми під час постановлення судового рішення, а доводи клопотання з приводу того, що копію оскаржуваної постанови стороною захисту було отримано вже після закінчення строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовано.

Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими, виходячи з принципу правовладдя, який визнається і діє в Україні (ст. 8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Мотиви апеляційного суду щодо розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та ін.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріали справи свідчать, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі, оскільки проаналізував усі докази у їх сукупності, та дав їм належну оцінку і встановив, що ОСОБА_1 під час події порушив інкриміновані йому вимоги ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на письмові докази, які містяться в матеріалах справи, надавши їм належну правову оцінку.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №178278 (а.с.2) ОСОБА_1 звинувачено в тому, що 04.04.2023 о 09 годині 30 хвилин на 25 км автодороги Запоріжжя-Донецьк він керував автомобілем ЗАЗ 110206, д/н НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом та будучи обмеженим у праві керування постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 02.04.2019 ВП N 43303761.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР України підтверджується наступними доказами:

- відомостями з інформаційної системи «Адмінпратика» (а.с.3), з яких вбачається, що ОСОБА_1 26.08.2022 року вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн, штраф сплачено;

- постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 02.04.2019 року ВП № 43303761 (а.с.4), з якої вбачається, що ОСОБА_1 є боржником за виконавчим провадженням по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 2001 р.н., заборгованість становить 133710,54 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.5), в яких він вказав, що під час події його безпосередній командир попрохав поїхати до Запоріжжя. В поясненнях не заперечує, що він знає про обмеження у праві керування транспортними засобами та вже притягався за аналогічні дії;

- довідкою інспектора поліції Якубєлович К. (а.с.6), якою зазначено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 , однак термін дії посвідчення водія закінчився.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем та його обізнаність в тому, що він не має право керувати транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії і те, що він має обмеження у праві керування за постановою державного виконавця.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що не впливають на законність судового рішення.

Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Сукупністю вищевказаних документів підтверджується те, що ОСОБА_1 вже притягався за ч. 2 ст. 126 КУпАП та постановою державного виконавця був обмежений у праві здійснення керування всіма транспортними засобами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає доведеним те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи про те, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом гр. ОСОБА_1 , оскільки з письмових пояснень останнього вбачається, що саме він - ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля по проханню командира для того, щоб поїхати до міста.

З огляду на те, що в матеріалах справи містяться належні та достатні докази, які безумовно свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, апеляційний суд критично оцінює такі доводи апелянта про те, що у поліцейських були відсутні причини для зупинки автомобіля, передбачені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Вказані твердження жодним чином не впливають на висновки місцевого суду, які є правильними та обґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що з 24 лютого 2022 року в Україні діє воєнний стан, внаслідок воєнної агресії рф, що в свою чергу висуває до правоохоронних органів додаткові повноваження для забезпечення безпеки порядку, зокрема перевірку документів та поверхневий огляд транспортних засобів. Особливо такі вимоги є актуальними на територіях, які вважаються прифронтовими, наприклад, як Запорізька область.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідно до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, суддя апеляційного суду вважає, що постанова районного суду, винесена щодо ОСОБА_1 , є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідності ОСОБА_1 адвоката Стасік А.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідності ОСОБА_1 адвоката Стасік А.І. залишити без задоволення.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.06.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 314/1445/23