Провадження № 3/359/5007/2023
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши, за участі представника особи, яка притягається до відповідальності, - адвоката Синяченка В.П., адміністративний матеріал, що надійшов від Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 ,

в с т а н о в и в :

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 103017 від 08.10.2023 р., 08 жовтня 2023 року о 00 год. 00 хв. по вул. Центральна в с. Гнідин Бориспільського району Київської області, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, автомобілем марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовилась, із застосуванням відео фіксації, а саме нагрудної бодікамери, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Разом з тим остання направила до суду свого представника адвоката Синяченка В.П.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Синяченко В.П. у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно неї протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважає, що в її діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження по справі з підстав встановлених п. 1 ст. 247 КУпАП. Так, адвокат Синяченко В.П. повідомив, що в зазначені вище час і місці, ОСОБА_1 вищевказаним транспортним засобом не керувала, а просто перебувала в салоні авто, а потім поряд із ним. В цей момент до неї під`їхали працівники поліції та попросили надати посвідчення водія та документи на транспортний засіб, не пояснивши будь-яких причин, у зв`язку з чим це необхідно роботи, і відразу зазначили, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння. При цьому інспектор поліції навіть не зазначивши які саме в неї наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а відразу почав звинувачувати її в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Потім працівники поліції, запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 не розуміла, у зв`язку з чим, їй необхідно взагалі проходити даний огляд, оскільки вона не керувала транспортним засобом, тому просто зазначила, що відмовляється. Після чого працівники поліції почали відразу складати щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, не зважаючи на те, що вона заперечувала факт керування транспортним засобом, вказавши, що транспортним засобом не керувала. Враховуючи вищевикладене представник особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Синяченко В.П. просив суд цю справу закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона транспортним засобом не керувала.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, прийшов до такого висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Так, структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт правопорушення і суб`єктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, який ставиться в провину ОСОБА_1 , водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає умисну форму вини.

Також з аналізу вказаних вище норм закону слідує, що обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням пункту 2.5 ПДР України є: по перше - керування цією особою транспортним засобом, по друге відмова цієї особи пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. При цьому, у разі відсутності першої умови - керування транспортним засобом, притягнення за частиною 1 статті 130 КУпАП є неможливим.

Так, відповідно до чинного законодавства, під керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежного від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Тобто, одним з основних елементів є керування особою транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів, які ним керували, що вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350.

У судовому засіданні представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Синяченко О.О. заперечив факт керування транспортним засобом, вказавши, що ОСОБА_1 перебував в салоні авто та поряд із авто, але будь-яких дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух не вчиняла.

Так, детально дослідивши матеріали справи встановлено, що вони не містять достатньої кількості доказів, які би вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало би поліцейським підстави для висунення їй вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з правилами пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справи України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час події, яка мала місце, поліцейський повинен був застосовувати відеофіксацію порушення.

Відеозапис з місця події, наданий як доказ працівником поліції має відповідати наступним вимогам: бути безперервним; фіксувати факт керування особою транспортним засобом та зупинку такого засобу поліцейськими; містити роз`яснення особі причин зупинки транспортного засобу, підстав проведення огляду (ознак алкогольного сп`яніння, які були виявлені у водія) та порядку його проходження; роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав відповідно до норм КУпАП; пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я; проходження такого огляду або факт відмови від огляду.

Відеозапис, який не відповідає наведеним вище вимогам, не може вважатися належним доказом вини особи.

Із долученого працівниками поліції DVD-R диску до матеріалів справи, встановлено, що на ньому міститься 6 відеозаписів. Під час їх дослідження встановлено, що вони відображають події, які відбулись 08.10.2023 року після приїзду поліції, а саме: на них зафіксовано автомобіль марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_3 , який перебуває в нерухомому стані, а поряд із ним перебуває ОСОБА_1 , а також зафіксовано спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 поза межами транспортного засобу. Водночас, зазначеними відеозаписами не підтверджується рух транспортного засобу автомобіля марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_3 , та факт керування ОСОБА_1 зазначеним автомобілем.

За змістом відеозапису події, долученого поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення, слідує, що цей відеозапис є неповним, складається із декількох коротких відео, які не охоплюють всю процедуру від зупинки водія до моменту складання протоколу. Це в свою чергу вказує на те, що всупереч вимогам чинного законодавства, працівники поліції не забезпечили зібрання належних та допустимих доказів на обґрунтування тих обставин, які вказані у протоколі.

Таким чином, при перегляді відеозаписів, приєднаних працівниками поліції до матеріалів справи, в судовому засіданні було встановлено, що на жодному відеофайлі не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом автомобілем марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_3 , не зафіксовано та не відображено момент зупинки цього транспортного засобу та взагалі його рух, а зафіксовано лише перебування ОСОБА_1 поряд із авто у нерухомому стані, що жодним чином не свідчить про те, що вона ним керувала. У зв`язку з чим, такий відеозапис є неналежним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу, факт перебування ОСОБА_1 біля автомобіля, за відсутності будь-яких об`єктивних даних про те, що вона керувала або почала керувати цим автомобілем, не давав поліцейським обґрунтованих підстав вимагати проходження огляду на стан сп`яніння, а тому відмова особи від походження такого огляду не може розцінюватися як адміністративне правопорушення, відповідальність з яке передбачена ст.130 КУпАП.

Таким чином, суд наголошує саме на тому, що до об`єктивної сторони складу поставленого за провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, входить керування особами транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння. Отже, серед іншого, до предмету доказування належить сам факт керування особою автомобілем, тобто здійснення нею активних дій з керування транспортним засобом.

Також, обставини керування транспортним засобом ОСОБА_1 не підтверджуються і наявним у матеріалах адміністративної справи направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки він не містять жодних конкретних відомостей щодо обставин зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , чи у будь-якій інший спосіб безпосередньо виявлення факту керування ОСОБА_1 автомобілем.

При цьому, наявний у матеріалах адміністративної справи рапорт інспектора поліції від 08.10.2023 р., що долучений до протоколу про адміністративні правопорушення, не може бути розцінений як беззаперечна обставина для наявності доведеності обставин керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки ним не підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке настає згідно ст. 130 КУпАП. Також цей рапорт працівника поліції не може вважатись об`єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, і, у даному випадку, виконує відповідні функції нагляду за дотриманням правопорядку, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року № 489/4827/16а, а тому суддя не може прийняти його як допустимий доказ.

Додана до матеріалів справи копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 841250 від 08.10.2023, згідно якої ОСОБА_1 керувала автомобілем марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_3 , не пристебнувшись паском безпеки, не підтверджує факту керування останньою автомобілем, оскільки на долученому до матеріалів справи відеозаписі з нагрудних камер поліцейських не зафіксовано рух цього автомобіля та його зупинку поліцейським.

Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які підтверджували б обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні, а тому суд позбавлений можливості перевірити обставини справи в частині того, чи дійсно ОСОБА_1 керувала або не керувала транспортним засобом під час його виявлення працівниками поліції.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом.

Таким чином, суддя не знайшов жодного належного та допустимого доказу, підтверджуючого те, що 08 жовтня 2023 року о 00 год. 00 хв. по вул. Центральна в с. Гнідин Бориспільського району Київської області, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, автомобілем марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_3 , натомість у суду немає об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність пояснень її представника, наданих в ході судового розгляду.

При цьому, приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції докази, також не містять відомостей щодо суті вчиненого водієм правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відносно того, з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. З доказів, що наявні в матеріалах справи неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій перебував в стані алкогольного сп`яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан сп`яніння, від якого остання відмовилася.

Так, як вбачається із долученого відеозапису із нагрудних відеокамер, працівниками патрульної поліції, водієві не було взагалі роз`яснено, які саме в неї наявні ознаки алкогольного сп`яніння, та у зв`язку з якими у працівників поліції виникли підозри, що остання перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Водночас при детальному перегляді цих відеозаписів, встановлено, що на них не зафіксовано у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, а поведінка ОСОБА_1 була сумнівною, адекватною для подій зафіксованих в протоколі.

Також відповідно до положень п. 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Так само, ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Водночас особа, уповноважена на складання протоколу, не зважаючи на те, що не забезпечила безперервну відеофіксацію подій від зупинки водія до моменту складання протоколу, ще і не залучила свідків до фіксації події, відповідні дані таких свідків до протоколу не внесла.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що працівниками поліції також був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений статтею 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами, а саме: Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Зважаючи на викладене, протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, зважаючи, що працівниками поліції не дотримано вимог вищевказаних нормативних актів щодо виявлення в особи ознак алкогольного сп`яніння та щодо направлення особи на огляд на стан алкогольного сп`яніння, а відмова особи від огляду, за умови недотримання поліцейськими такого порядку, виключає настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 08 жовтня 2023 року о 00 год. 00 хв. по вул. Центральна в с. Гнідин Бориспільського району Київської області, керувала транспортним засобом, автомобілем марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Суд наголошує, що закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, встановлену ст.130 КУпАП, лише за керуванням такою особою транспортним засобом і лише за наявності ознак такого сп`яніння, що в даному випадку встановлено та підтверджено доказами не було.

Встановлено, що на момент виявлення працівниками поліції ОСОБА_2 та складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, остання не була водієм в розумінні ПДР України, оскільки не керувала транспортним засобом, відтак, дія вказаних Правил на неї не поширюється та вона не була зобов`язаний, в свою чергу, виконувати вимогу інспектора патрульної поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, правові підстави для проведення поліцейськими огляду на стан сп`яніння інших осіб, які не керують транспортними засобами, відсутні, оскільки саме перебування поряд із транспортним засобом, не доводить факт керування ОСОБА_1 цим транспортним засобом, внаслідок чого встановлення, що особа перебуває поряд із авто навіть з ознаками алкогольного сп`яніння, без зафіксованого факту керування особою транспортним засобом не регламентується підпунктом пунктом 2.5 ПДР України, а тому не може мати наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на те, що матеріалами адміністративної справи не підтверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , обставини, викладені у протоколі, не доведені належним способом доказування, приймаючи до уваги те, що на орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення покладено обов`язок доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, слід дійти висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи все вищевикладене, суддя вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 103017 від 08.10.2023 р., складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Це в свою чергу свідчить про те, що матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, та про дотримання працівниками поліції вимог законодавства щодо порядку виявлення та направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 266, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк