Справа № 163/1869/23 Провадження №33/802/726/23 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О.С.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

захисника Сліпчука І.С. Кривошея А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Кривошея Анатолія Миколайовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 19.10.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11.08.2023 року о 23:29 годині по вулиці Володимирській 63 в місті Любомль Ковельського району Волинської області в порушення п.2.9.а. Правил дорожнього руху керував автомобілем «Фольксваген Пасат», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.23-24).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Кривошей А.М. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Вказує на те, що внаслідок відсутності на доданому диску частини відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення є неналежним і недопустимим доказом, так як свідки в процесі огляду не залучались. Згода особи з протоколом про адміністративне правопорушення не може бути підставою для її притягнення до відповідальності. Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, не доведена належними і допустимими доказами (а.с.28-31).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Кривошея А.М., який підтримав останню з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вище вказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні адміністративного проступку доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 357341 від 12.08.2023 року (а.с.1);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 369941 щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України (а.с.2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.08.2023 року щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 159 від 11.08.2023 року щодо ОСОБА_1 (а.с.5);

-рапортом інспектора роти з обслуговування м.Ковель УПП у Волинській області Дружиновича Д. від 12.08.2023 року (а.с.6);

-відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції (а.с.8).

Згідно довідки старшого інспектора ВОНС в м.Ковель УПП у Волинській області Тарана О. від 12.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбачено ст.130 КпАП України, згідно відомостей ІТС «ІПНП» отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 15.05.2008 року та не являється позбавленим права керування (а.с.7).

В оскаржуваній постанові суду вірно зазначено, що на законодавчому рівні чітко визначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів обов`язково документується за допомогою технічних засобів відеозапису. Якщо ж відеозапис не проводиться, то такий огляд проводиться у присутності двох свідків.

Дослідженими у цій справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки і це чітко задокументовано на доданому до протоколу відеозаписі подій. У той же час жодним законодавчим актом не передбачено проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у присутності свідків. Згідно із вимогами ч.4 ст.266 КпАП України такий огляд проводиться лише в присутності поліцейського. Наявний у справі висновок лікаря за результатами огляду ОСОБА_1 стороною захисту під сумнів не ставиться та під час розгляду справи підстав для цього не встановлено.

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, та наведені в ході розгляду справи апеляційним судом, аналогічні тим, що були предметом дослідження під час розгляду справи у суді першої інстанції та не заслуговують на увагу апеляційного суду, так як не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи як судом першої інстанції так і під час розгляду справи апеляційним судом.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Кривошея Анатолія Миколайовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.