465/7800/22
3/465/466/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.11.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ФОП, місце проживання: АДРЕСА_1

за ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

01.10.2022 року о 21.49 год. на автодорозі М-11 Львів-Шегині, перехрестя із вул. Максима Рильського та Марії Заньковецької у с. Зимна Вода Львівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, нерегульованому, проявила неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись по другорядній дорозі, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не дала дорогу автомобілю Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, та здійснила з ним зіткнення, внаслідок чого в результаті ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень із матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, водночас її захисник адвокат Мацюк В.С. при розгляді справи вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив, зазначивши, що ОСОБА_1 виїжджала на закрите перехрестя в темну пору доби за умов, коли світлофор на перехресті не працював, при цьому, попереду рухався бус світлого кольору, який обмежував оглядовість та через який водій не могла бачити знаку «дати дорогу». Наполягав на тому, що ОСОБА_1 не розуміла, що виїжджає на перехрестя, видимість була обмежена, тому її вини у настанні ДТП немає, що підтверджується наявним висновком експерта. Також захисник наполягав на тому, що працівники поліції порушили вимоги законодавства щодо строків оформлення адміністративного протоколу, склали такий без відома ОСОБА_1 , самостійно і безпідставно визначили у такому потерпілого та свідка. А тому, з урахуванням наведеного просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення та у зв`язку із закінченням строків, визначених ст.38 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 вказав, що на час ДТП належним йому транспортним засобом Hyundai Tucson керував ОСОБА_2 , який в телефонному режимі повідомив, що автомобіль потрапив у ДТП.

Представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат Гіщинський І.Ю. наголосив на наявності у справі належних і допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та зазначив про необґрунтованість позиції сторони захисту щодо відсутності вини в діях останньої.

Свідок ОСОБА_2 при розгляді справи пояснив, що він не мав автомобіля, тому попросив ОСОБА_3 транспортний засіб, щоб поїхати в м. Шегині. Автомобіль взяв у користування одноразово, у себе його не зберігав. Повертаючись із м. Шегині, в нього в`їхав автомобіль Ford Kuga. На момент ДТП керований ОСОБА_2 автомобіль Hyundai Tucson рухався головною дорогою, а транспортний засіб Ford Kuga другорядною. ОСОБА_2 їхав правою смугою в напрямку м. Львова зі швидкістю близько 50 км/год. з увімкнутим ближнім світлом фар. На той час було темно, світлофор не працював. Перед перехрестям по напрямку його руху розташовувався знак «головна дорога». Удар відбувся раптово у правий бік, внаслідок такого автомобіль під його керуванням розвернуло і викинуло на смугу зустрічного руху. Перед під`їздом до перехрестя з другорядної дороги автомобілі не виїжджали, бусу світлого кольору на перехресті не було. Після ДТП пошкоджений автомобіль Hyundai Tucson повернув власнику ОСОБА_3 .

У судовому засіданні судовий експерт Львівського НДЕКЦ МВС України Власенко С.В., яким на замовлення адвоката Мацюка В.С. в інтересах ОСОБА_1 виконувалось автотехнічне дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, підтвердив наданий ним висновок №ЕД-19/114-22/19406-ГТ від 10.11.2022 року. При цьому уточнив, що експертиза проводилась за вихідними даними, наданими замовником, за межі таких даних експерт не міг вийти та на місце ДТП не виїжджав, оскільки самостійне збирання експертом будь-яких даних не передбачено.

Допитаний як свідок старший інспектор ВРОМ ДТП УПП у Львівській області ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 уникала складання відносно неї адміністративних матеріалів. Останню неодноразово запрошували до органу поліції, здійснювали відповідні виклики, проте, ОСОБА_1 спочатку посилалась як на підставу для неявки на своє захворювання, а в подальшому просто перестала контактувати з працівниками поліції. Тому останніми було здійснено виїзд на адресу її місця проживання, де ОСОБА_1 спочатку погодилася спілкуватися з працівниками поліції, а потім, після повідомлення про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, раптово повідомила про те, що покидає житло у зв`язку з повітряною тривогою та їде із дитиною до школи, після чого зникла у невідомому напрямку. Що стосується документів, вилучених у ОСОБА_1 , а саме посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Ford Kuga, то такі дійсно були передані органом досудового розслідування до Управління патрульної поліції у Львівській області, при цьому, посвідчення водія ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення тимчасово вилучене, а за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 до органу поліції не з`явилася, пересилання такого документа поштою не допускається.

Заслухавши пояснення учасників провадження, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сукупністю належних та допустимих доказів вина ОСОБА_1 у спричиненні ДТП є доведеною, проте, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на час розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, з наявних матеріалів слідує, що 01.10.2022 року о 21.49 год. на автодорозі М-11 Львів-Шегині, перехрестя із вул. Максима Рильського та Марії Заньковецької у с. Зимна Вода Львівського району Львівської області, відбулася ДТП за участю автомобілів Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , та Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Огляд місця події проводився 01.10.2022 року старшим слідчим СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області Черкавським І.Б. за участю понятих, ним же оформлялася схема до протоколу огляду ДТП та фототаблиця.

Відповідно до складеної схеми за напрямком руху транспортного засобу Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_2 , перед перехрестям розташовано дорожній знак 2.3 «Головна дорога».

Водночас ОСОБА_1 здійснювала виїзд на перехрестя з вул. М. Рильського, на якій по ходу її руху встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу».

Учасниками справи не заперечується той факт, що на час ДТП світлофорні об`єкти на місці пригоди не працювали, тому перехрестя було нерегульованим.

За таких обставин водіям слід було керуватися п.2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до п.2.3б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За змістом п.16.11 Правил дорожнього руху на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Таким чином, за наведеної вище дорожньої обстановки водій ОСОБА_1 , яка здійснювала рух автомобілем Ford Kuga та виїжджала на нерегульоване перехрестя із другорядної дороги, зобов`язана була дати дорогу автомобілю Hyundai Tucson під керуванням ОСОБА_2 , який рухався головною дорогою.

Застереження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не могла бачити дорожнього знаку «дати дорогу» через обмежену оглядовість, наявність перешкоди у виді світлого буса, який рухався попереду, то такі суд відхиляє як необґрунтовані, адже вони не підтверджені жодними доказами. Більш того, такі спростовуються наявними в матеріалах справи первинними письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 від 01.10.2022 року, в яких остання зазначила, що 01.10.2022 року виїжджала з вул. М. Рильського в с. Зимна Вода на трасу Львів-Городок, тобто підтвердила, що розуміла здійснення нею виїзду на перехрестя, а зіткнення з іншим автомобілем вчинила внаслідок втрати контролю над автомобілем. При цьому, жодних застережень щодо наявності попереду її автомобіля будь-яких перешкод, обмеженої видимості чи об`єктивних факторів, які унеможливлювали розпізнання нею дорожнього знаку «дати дорогу», у даних поясненнях не міститься.

За таких обставин наведені доводи сторони захисту суд оцінює як обрану тактику захисту ОСОБА_1 від інкримінованого їй адміністративного правопорушення з метою уникнення відповідальності за скоєне.

З наведених міркувань суд не може визнати допустимим доказом висновок судового експерта Львівського НДЕКЦ МВС України Власенка С.В. за результатами автотехнічного дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №ЕД-19/114-22/19406-ГТ від 10.11.2022 року, адже відповідна експертиза проводилась за вихідними даними, наданими стороною захисту, в яких первинно закладено умову про те, що «бус, який рухався попереду керованого водієм ОСОБА_1 транспортного засобу практично повністю перекрив їй видимість так, що через його габарити вона не могла об`єктивно бачити ні перехрестя, ні дорожніх знаків, які б вказували про наближення чи наявність перехрестя», «об`єктивної можливості виявити завчасно наявність перехрестя до моменту виявлення легкового автомобіля, що рухається по головній дорозі, у водія ОСОБА_1 не було» тощо. Тобто для проведення експертизи експерту надано дані, які не підтверджені будь-якими доказами у справі, і, навпаки, спростовані в ході судового розгляду свідком ОСОБА_2 , який підтвердив, що жодних бусів на перехресті в момент ДТП не було. Суд також приймає до уваги пояснення судового експерта Власенка С.В., надані в судовому засіданні, про те, що він не міг при проведенні експертного дослідження виходити за межі вихідних даних, наданих замовниками експертизи. А тому, враховуючи обумовленість проведеної експертизи вихідними даними, достовірність яких не підтвердилася в ході судового розгляду, суд не може враховувати висновок експерта, в якому констатується про настання ДТП внаслідок недостатньої видимості та відсутності можливості у ОСОБА_1 уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена повністю.

Наведене не спростовується доводами адвоката Мацюка В.С. про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено поза межами строків, визначених законодавством, за відсутності свідків відмови ОСОБА_1 від підпису протоколу та із безпідставним, на думку захисника, зазначенням в такому протоколі свідка і потерпілого.

Так, відповідно до п.7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

При розгляді справи встановлено, що ДТП відбулось 01.10.2022 року, водночас адміністративний протокол серії ААД№363180 за ст.124 КУпАП складено щодо ОСОБА_1 16.12.2022 року. Як з`ясовано в судовому засіданні, наведена тривалість часу оформлення адміністративного протоколу зумовлена об`єктивними чинниками, зокрема тим, що первісно матеріали про ДТП перебували у провадженні слідчого органу і для складання протоколу про адміністративне правопорушення скеровані до Управління патрульної поліції у Львівській області лише після прийняття рішення про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В подальшому працівниками ВРОМ ДТП УПП у Львівській області неодноразово вживалися заходи для виклику ОСОБА_1 до органу поліції для складання на неї адміністративних матеріалів, однак, остання, як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , уникала явки за викликами, а також зустрічі з працівниками поліції. За таких обставин, суд приходить до переконання про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено хоча й поза межами місячного строку з моменту ДТП, проте, такий строк був виправданий необхідністю вжиття працівниками поліції усіх можливих та вичерпних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 при оформленні адміністративних матеріалів. А тому, вихід за межі наведених строків жодним чином не впливає на доведеність винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення та не може слугувати спростуванням факту ДТП і встановлених обставин його вчинення.

Що стосується відсутності свідків відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, то суд звертає увагу сторони захисту на те, що відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис. Таким чином, вимог про наявність свідків відмови вказана Інструкція не містить.

Необґрунтованими слід також вважати доводи сторони захисту про відсутність підстав для зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення свідка ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 , адже наведене є прерогативою органу поліції, яким оформляються адміністративні матеріали за результатами з`ясування обставин скоєння ДТП, тобто правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке скоєне у сфері публічних правовідносин із забезпечення безпеки дорожнього руху. Зазначені у протоколі відомості про свідка та потерпілого підтвердилися в ході судового розгляду, адже ОСОБА_2 , як встановлено, керував транспортним засобом Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_2 , а отже, був безпосереднім очевидцем ДТП, а ОСОБА_3 є власником зазначеного автомобіля, що внаслідок ДТП зазнав ушкоджень, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , який долучено до матеріалів справи.

Також критично оцінюються судом доводи захисника Мацюка В.С. про наявність двох підстав для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП: відсутність складу правопорушення в її діях та сплив строків накладення адміністративного стягнення. З цього приводу суд наголошує, що закриття провадження у справі одночасно з кількох самостійних підстав, як реабілітуючих, так і нереабілітуючих, не допускається. У даному випадку адвокат Мацюк В.С. стверджує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження, та одночасно пропонує вирішити питання про закриття провадження у справі згідно ст.38 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, що є нереабілітуючою підставою закриття. За такої суперечності суд наголошує, що підстави, визначені п.1 ч.1 ст.247 КУпАП відсутні, адже сукупністю належних, допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні, доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Водночас, враховуючи, що правопорушення мало місце 01.10.2022 року, та беручи до уваги, що відповідно до положень ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, слід констатувати закінчення на момент розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, трьохмісячного строку накладення адміністративного стягнення, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.38, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.