ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/19813/23

Провадження № 33/4820/605/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., за участю секретаря Антала Є.В., Плюти В.С., захисника адвоката Костенка К.В., потерпілої ОСОБА_1 та її представника адвоката Самбір О.Є., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «Моносервіс»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. та стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.; -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

21 липня 2023 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, фізичного та психологічного характеру, а саме схопив рукою за ділянку шиї, висловлював погрози фізичної розправи, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному та фізичному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року скасувати, провадження у справі закрити. Вважає, що постанова суду є незаконна, прийнята без належного з`ясування всіх обставин справи.

Вказує, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення інформація про вчинення ним домашнього насилля щодо потерпілої ОСОБА_1 є неправдивою, жодних дій домашнього насилля щодо неї він не вчиняв, будь якої шкоди її здоров`ю не завдавав.

Натомість, ОСОБА_1 постійно провокує конфлікти з ним, вчиняє суперечки, оскільки вимагає, щоб він придбав їй квартиру.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_2 та його захисник Костенко К.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у ній.

Потерпіла ОСОБА_1 та її представниця Самбір О.Є. просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважали постанову суду законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає що наведені вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч.1 КУпАП щодо ОСОБА_2 виконані не були.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до п.3 ч.1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству № 2229-VIII від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

Проте, матеріали справи не містять достатніх належних та допустимих доказів щодо конкретних дій та їх наслідків, вчинення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 дій, зазначених у ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті.

Доказами у провадженнях про адміністративні правопорушення виходячи з положень ст. 269,272, КУпАП є пояснення потерпілої, свідків письмові матеріали додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу. У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст.7,245,279,280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

Відповідно до вимог ст.251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисне вчинення дій фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, що виразилося у погрозах фізичною розправою, хапанні рукою за ділянку шиї (а/с 1)

З заяви потерпілої ОСОБА_1 від 21.07.2023 року ( а/с 3) вбачається, що її колишній чоловік ОСОБА_2 , схопив рукою за ділянку її шиї та погрожував їй фізичною розправою.

В своїх поясненнях (а/с - 4), ОСОБА_1 вказує, що її колишній чоловік ОСОБА_2 21.07.23 року близько 23:00 години, за місцем їх спільного проживання, погрожував їй фізичною розправою, схопив рукою за ділянку шиї, через те, щоб вона не чіпала його речі.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 805984 від 21.07.2023 року, що надійшов на розгляд суду та додатки до нього не містить будь-яких інших відомостей про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, крім пояснень потерпілої зі змісту пояснень яких вбачається, що у неї з ОСОБА_2 21.07.2023 року виникла суперечка під час якої він схопив її за шию, та погрожував фізичною розправою.

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він обставини вказані ОСОБА_1 заперечує, зазначає що сварка між ним та його колишньою дружиною виникла через те, що вона чіпає його речі, перекладає їх. Вважає що вона обмовлює його через стійкі тривалі неприязне ні стосунки між ними, пов`язані зі спільним житлом.

Пояснень свідків, письмових документів, фотозображень чи відеозаписів на підтвердження вказаних потерпілою обставин (стисканні шиї, що завдало шкоди її фізичному здоров`ю), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення матеріали провадження не містять.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що слід безумовно довіряти поясненням потерпілої ОСОБА_1 , оскільки лише пояснення потерпілої не можна визнати достатніми для доведення обвинувачення, оскільки вони містять виключно її суб`єктивне бачення ситуації, що сталася 21.07.2023 року. Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що фактично мешкають за однією адресою АДРЕСА_1 разом з дітьми та матір`ю ОСОБА_2 , існує спір щодо майна, виселення, конфлікти щодо спілкування з дітьми, тому суд вважає, що у ОСОБА_1 можуть існувати причини для обмови ОСОБА_2 , тому твердження потерпілої не можна вважати безумовно об`єктивними.

З матеріалів провадження також вбачається, що ОСОБА_1 хоча і наголошувала у своїх поясненнях, що ОСОБА_2 в процесі конфлікту схопив її за ділянку шиї, але об`єктивно ці відомості ніякими медичними даними не підтверджуються, в своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначала, що тілесні ушкодження від таких дій ОСОБА_2 їй завдані не були.

Суд вважає що у даному випадку психологічне та фізичне насильство з боку ОСОБА_2 хоча й відображене у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, його зміст не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом», а відтак, ці доводи ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст.62 Конституції України.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно зазначити опис обставин, установлених під час розгляду справи, навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте оскаржувана постанова містить лише відтворений зміст протоколу про адміністративне правопорушення та формальний перелік отриманих судом доказів, на підставі яких суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, а саме даними: протоколу про адміністративне правопорушення, протоколом прийняття від ОСОБА_1 заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.07.2023 року, поясненнями ОСОБА_1 та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , формою оцінки ризиків вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства від 11.03.2023 року.

За наслідками апеляційного перегляду провадження суд вважає, що провадження про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч.1 КУпАП щодо ОСОБА_2 слід закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП , ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 05 жовтня 2023 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: