Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Бортніка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , менеджера ТзОВ «Бон-Буасон», мешканця АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок .

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.07.2023 року о 20 годині 15 хвилин в місті Луцьк по вулиці Генерала Шухевича керував транспортним засобом марки Renault Lodgy д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, на вимогу пройти огляд у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п.2.5 ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.47-48).

Не погоджуючись із постановою судді особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України.

Вважає, що винесена постанова суду з порушенням норм процесуального права, а отже є такою, що має бути скасована апеляційним судом.

Звертає увагу на те, що згідно протоколу серії ААД № 150885 від 05.02.2023 року, який міститься в матеріалах справи та є основним доказом начебто його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, вказано, що подія, пов`язана із керуванням ним транспортним засобом марки Renault Lodgy д.н.з. НОМЕР_1 , мала місце 05.07.2023 року о 20.15 годині у місті Луцьку по вулиці Генерала Шухевича, тобто через 5 місяців від дати складання даного протоколу, чого не враховано судом при винесенні 20.10.2023 року оскаржуваної постанови. Крім цього пояснення свідка ОСОБА_2 не є допустимим доказом його вини, оскільки показання останнього грунтуються на повідомленні іншої особи «дружини» і ця особа не ідентифікована поліцейськими, а також не допитана ними.

Водночас в матеріалах справи відсутній відеозапис з боді-камер працівників поліції, який би підтвердив факт керуванням ним транспортним засобом марки Renault Lodgy д.н.з. НОМЕР_1 05.07.2023 року о 20.15 годині у місті Луцьку по вулиці Генерала Шухевича. Крім цього вказує на те, що він опинився біля свого транспортного засобу через обман працівників поліції, які доставили його з дому під приводом того, що його автомобіль перешкоджає іншим учасникам дорожнього руху, в тому числі й швидкій, доїзду.

Отже, за відсутності доказів керуванням ним транспортним засобом, вказаних у протоколі, він, у розумінні диспозиції ст.130 КпАП України, не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, так як відсутні докази керуванням ним транспортним засобом Renault Lodgy д.н.з. НОМЕР_1 05.07.2023 року о 20.15 годині у місті Луцьку по вулиці Генерала Шухевича, і як наслідок він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України.

Крім цього, розглянувши 20.10.2023 року дану справу за відсутності його та його захисника, суддя порушив гарантований нормами ст.268 КпАП України право на захист, не давши можливості задати питання свідкам, виклик яких він же погодився здійснити, на підставі поданого захисником клопотання (а.с.52-60).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №150885 від 05.07.2023 року (а.с.1);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.2);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 (а.с.3);

-письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 05.07.2023 року (а.с.5, 6);

-рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП у Волинській області Воробея С.С. від 05.07.2023 року (а.с.7);

-відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції (а.с.8).

Згідно довідки інспектора відділу адміністративної практики УПП у Волинській області Пархомчук О. від 10.07.2023 року вбачається, що у відповідності до бази даних ІТС «ІПНП» ОСОБА_1 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, ОСОБА_1 отримував за місцем проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом НОМЕР_2 від 08.05.2008 року (категорія В) (а.с.4).

В ході розгляду справи судом першої інстанції було допитано в якості свідків працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які суду пояснили, що 05.07.2023 року вони несли службу, отримали повідомлення, що в дворі вулиці Генарала Шухевича водій керує авто Renault з ознаками алкогольного сп`яніння. Згідно бази «ІПНП» власником авто виявився ОСОБА_1 . Взнавши його номер мобільного, вони йому зателефонували та домовились про зустріч. Там свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 впізнали ОСОБА_1 , як особу, яка керувала автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 ще додатково пояснила, що між нею та ОСОБА_1 під час паркування автомобіля по вулиці Генерала Шухевича виник конфлікт щодо того, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Алкотестер Драгер, а також в медичному закладі. ОСОБА_1 вказав, що вживав алкогольні напої, але вже після того як припаркував автомобіль.

При цьому не заслуговують на увагу суду посилання апелянта про наявність підстав для скасування постанови внаслідок розгляду справи судом першої інстанції саме у відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Так відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Крім того слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У постанові суду першої інстанції вірно зазначено, що в судове засідання 20.10.2023 року ОСОБА_1 та його захисник Бортнік О.Ю, не з`явилися. Від захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Бортніка О.Ю. 19.10.2023 року надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка призначена на 20.10.2023 року, посилаючись на зайнятість в іншому засіданні, однак доказів які б підтверджували зайнятість в іншому судовому засіданні захисником не надано, крім того дата судового засідання була завчасно (21.08.2023 року) погоджена з особою, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , та його захисником Бортніком О.Ю. За таких обставин, а також з урахуванням того, що під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КпАП України, не передбачається обов`язкова присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд прийшов до вірного висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Бортніка О.Ю.

Доводи, на які посилається апелянт, не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, як незаконної, тане спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Крім того, наявними в матеріалах справи доказами не доводяться твердження апелянта про те, що працівниками поліції не зафіксовано факт керування ним транспортним засобом. Так з матеріалів справи, а саме з відеозапису з нагрудних камер інспекторів поліції вбачається, що заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування транспортним засобом є непослідовними та такими, що суперечать один одному. Пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 05.07.2023 року відповідають одні одним та узгоджуються з іншим доказам, наявними в справі, а також оцінюються судом як належні та достатні за наслідками їх дослідження.

Також безпідставними є доводи апелянта, про те, що судом першої інстанції при винесенні 20.10.2023 року оскаржуваної постанови не враховано важливу описки у протоколі серії ААД № 150885, а саме дати складання протоколу, замість 05.07.2023 року вказано 05.02.2023 року. На думку апеляційного суду у протоколі серії ААД № 150885 вірно зазначено місяць «07», однак враховуючи особливості почерку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, цифра «7» є схожою до цифри «2».

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Беручи до уваги вищенаведене апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.