Справа № 944/6232/23 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М.
Провадження № 33/811/1657/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника Репецького Віталія Васильовича,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Репецького Віталія Васильовича на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Згідно з постановою судді, 07.08.2023 о 11 годині 50 хвилин в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомєж», територія Яворівської ОТГ Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з Україну в Республіка Польща було виявлено особу, яка надала на паспортний контроль, паспорт громадянина Республіки Польща серії НОМЕР_1 виданий 07.07.2022 на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому відбулось спрацювання БД 1.2 індекс «В» доручення що дододаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону. Відповідно до витягу з Державної міграційної служби України (форма І) було встановлено, що особа є громадяниномУкраїни.

Згідно системи наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданий 04.08.2016 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до частини 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України.

Своїми діями даний громадянин порушив вимоги ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», тобто здійснив спробу перетинання державного кордону України без відповідних документів, вчинивши правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Репецький В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та винести нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова ухвалена з неповним з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Звертає увагу на те, що з копії паспорта для виїзду за кордон РП вбачається, що ОСОБА_1 впродовж року здійснив значну кількість в`їздів/виїздів через польсько-український кордон з гуманітарною метою та з метою допомоги ЗСУ, що свідчить про те, що всі перетини були здійснені законно та без жодних порушень.

Стверджує, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Польща, де постійно проживає понад 10 років; клопотання про вихід з громадянства України подане в березні 2019 р. При цьому слід враховувати, що чинним в Україні законодавством відповідальності за множинне громадянство не передбачена.

Вважає, що доказів того, що ОСОБА_1 , виїжджаючи з України та надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина РП діяв з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів, суду не надано і у матеріалах справи таких доказів не міститься.

Заслухавши пояснення захисника Репецького В.В., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №282768 від 07.08.2023, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, рапортами інспекторів прикордонної служби М.Турко та М.Сербіної від 07.08.2023, копією паспорта громадянина Республіки Польща серії НОМЕР_1 виданого 07.07.2022 на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), копією особової картки, а також іншими доказами які наявні в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова ухвалена з неповним з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі захисник Репецький В.В. не посилався на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказані факти та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Оскільки громадянин України ОСОБА_1 під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіка Польща, всупереч ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»,пред`явив для паспортного контролю на виїзд з України паспорт громадянина Республіки Польща, а не паспорт громадянина України для виїзду за кордон (який є відповідним для громадян України документом), то суд першої інстанції обґрунтовано визнав його винним у тому, що він вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів (такі дії становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП), й з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, ос кільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

Доводи захисника Репецького В.В., про те, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Польща, де постійно проживає понад 10 років та клопотання про вихід з громадянства України подав у березні 2019 р., апеляційний суд вважає безпідставними, та мотивує наступним.

Так, ст. 4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство. Поняття єдиного громадянства визначається у ч. 1 ст. 2 Закону України від 18.01.2001 №2235-ІІІ «Про громадянство України», як один із принципів законодавства України про громадянство. Єдине громадянство держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 народжений у м. Кам`янка-Буська, а тому є громадянином України, та незважаючи на отримання паспорта громадянина Республіки Польща на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у правових відносинах з Україною, ОСОБА_1 визнається лише громадянином України.

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) є одним із документів, які дозволяють перетин державного кордону громадянам України. Він також є підтвердженням громадянства України осіб, які виїхали з України на постійне місце проживання до інших країн.

Доводи апеляційної скарги щодо здійснення значної кількості в`їздів/виїздів через польсько-український кордон з гуманітарною метою, в даному випадку, не свідчать про відсутність в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставиться йому за провину.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та, на думку апеляційного суду, є спробою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Репецького Віталія Васильовича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк