"14" листопада 2023 р. Справа № 363/3977/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484137 від 08.07.2023 року вбачається, що 08 липня 2023 року о 09 год. 30 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Вишгород-Десна, 17 кілометр, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

З метою встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, огляд проводився у спеціальному медичному закладі КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР. Результат огляду позитивний, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння 0,63 проміле.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з`явився. Будучи повідомленим про його права та обов`язки, ОСОБА_1 висловив заперечення проти складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 надав пояснення наступного змісту.

08 липня 2023 року близько о 09 год. 30 хв. ОСОБА_1 дійсно здійснював керування автомобілем марки Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух у напрямку з м. Вишгород Київської області до м. Київ. На автомобільній дорозі сполученням Київ-Вишгород-Десна його автомобіль було зупинено працівниками поліції за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, а також спеціального звукового сигналу. При цьому ОСОБА_1 уточнив, що не зупинився одразу на вимогу працівників поліції, оскільки не чув спеціального звукового сигналу через гучну музику, яка грала в салоні автомобіля.

Після зупинки транспортного засобу працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 не ввімкнув покажчик повороту перед тим, як здійснити маневр повороту, що і стало причиною для зупинки транспортного засобу. При цьому жодних доказів на підтвердження даного порушення працівниками поліції не було надано. У подальшому за дане порушення вимог ПДР України відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 194592 від 08.07.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП, з якою ОСОБА_1 не згоден, однак поніс призначене адміністративне стягнення і вже сплатив призначений штраф.

Як слідує з пояснень ОСОБА_1 , працівники поліції у процесі спілкування повідомили, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 одразу висловив заперечення щодо цього, зазначивши, що алкогольні напої перед тим, як сісти за кермо автомобіля, не вживав, тому не може перебувати у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що він відмовився. Після цього працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у спеціальному медичному закладі, на що ОСОБА_1 вже погодився. З метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 працівниками поліції був доставлений до КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР.

У медичному закладі, як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою спеціального технічного засобу. При цьому ОСОБА_1 заявив, що в нього є сумнів щодо щільності та цілісності упакування мундштука приладу. За результатами проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння прилад показав позитивний результат. Після цього пізніше було проведено повторний огляд, який також показав позитивний результат, а саме факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

У подальшому, як встановлено з пояснень ОСОБА_1 , працівниками поліції було складено відносно нього адміністративний матеріал, з яким він ознайомлювався, підписував, особисто надав пояснення, а також отримував копії відповідних документів. Оскільки ОСОБА_1 був розгублений результатами огляду, проведеного у медичному закладі, то в той же день не звернувся до іншого закладу охорони здоров`я з метою проведення повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак при цьому, як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , він не згодний з результатами огляду, проведеного у медичному закладі.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 просив провадження у справі відносно нього закрити, оскільки в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484137 від 08.07.2023 року встановлено, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним керування автомобілем Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , 08.07.2023 року о 09 год. 30 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Вишгород-Десна.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не оспорював та не заперечував відомості протоколу про адміністративне правопорушення в цій частині, а навпаки підтвердив, що саме він здійснював керування вказаним автомобілем у вказаному місці та час, у ході чого і був зупинений працівниками поліції.

На додаток до цього, судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 08.07.2023 року було винесено також постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 194592 (а.с. 4) за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за фактом порушення вимог п. 9.2 (б) ПДР України при здійсненні керування автомобілем Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , 08.07.2023 року о 09 год. 30 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Вишгород-Десна. Хоча із вказаною постановою ОСОБА_1 у судовому засіданні не погодився лише в частині того, що насправді він вмикав покажчик повороту перед маневром, у той же час судом встановлено, що дана постанова ним не оскаржувалася, набрала законної сили, а сам ОСОБА_1 сплатив призначений йому штраф.

Крім того, у матеріалах справи наявний CD-R диск (а.с. 22), на якому містяться 12 файлів з відеозаписів останні п`ять елементів назви яких становлять числову послідовність відповідно: з «…0014В» по «0025В». Всі відеозаписи, як встановлено судом, зроблені на нагрудну камеру працівників поліції, обставини та події, зафіксовані на відеозаписах, датуються 08.07.2023 року, а у своїй сукупності відеозаписи утворюють послідовну, хронологічну, безперервну та повноцінну картину обставин і подій вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При дослідженні першого відеозапису на даному диску судом встановлено, що 08.07.2023 року близько о 09 год. 00 хв. працівниками поліції на службовому автомобілі з ввімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, спеціальним звуком сигналом у напрямку з м. Вишгород Київської області до м. Київ здійснювалося переслідування автомобіля Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого на численні вимоги працівників поліції одразу не здійснив зупинку транспортного засобу. У подальшому, вже на автомобільній дорозі сполученням Київ-Вишгород-Десна, водій вказаного автомобіля все ж таки здійснив зупинку транспортного засобу на узбіччі на вимогу працівників поліції. Як видно з відеозапису, безпосередньо після зупинки даного автомобіля за його кермом, як і в цілому в транспортному засобі, знаходився лише один чоловік. Працівниками поліції було встановлено особу даного чоловіка, яким виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, з наданого працівниками поліції відеозапису безспірно підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки визнав і підтвердив його, зважаючи на те, що цей факт підтверджується та узгоджується з іншими матеріалами справи, то суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , 08.07.2023 року о 09 год. 30 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Вишгород-Десна є доведеним.

Щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак алкогольного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів такого огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

З пояснень ОСОБА_1 , направлення на огляд судом встановлено, що підставою проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння були ознаки алкогольного сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей є ознакою стану алкогольного сп`яніння, що передбачена положеннями п. 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 та дає працівникам поліції правомірні підстави для проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння.

У свою чергу при дослідженні наданих працівниками поліції відеозаписів судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно заперечував проти наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, зазначивши, що він не вживав алкогольні напої перед тим, як сісти за кермо автомобіля. Працівниками поліції з метою перевірки підозри щодо перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціальному медичному закладі. При цьому, як видно з досліджених відеозаписів, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння так само тягне за собою відповідальність, як і керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а також повідомлено про вид і розмір відповідальності за це.

Як встановлено з відеозаписів, на численні вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, які висловлювався у присутності двох свідків, ОСОБА_1 після неодноразового ухилення від надання остаточної конкретної відповіді все ж таки погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. З метою проходження огляду працівниками поліції протягом однієї години з моменту виявлення ознак сп`яніння було доставлено ОСОБА_1 до КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР.

З відеозаписів видно, що у медичному закладі ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому перед проходженням огляду ОСОБА_1 не висловив жодних заперечень щодо того, що мундштук спеціального технічного засобу був не запакований чи запакований не належним чином. Навпаки, ОСОБА_1 підтвердив своє бажання проходити огляд на стан сп`яніння. За результатами проходження двох оглядів у медичному закладі встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Результати огляду відповідно 0,71 проміле станом на 10 год. 30 хв. та 0,63 проміле станом на 10 год. 50 хв. З відеозаписів не вбачається наявність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень та зауважень щодо висновку лікаря.

У подальшому, як встановлено з відеозаписів, працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний матеріал, з яким ОСОБА_1 ознайомився, підписав та отримав відповідні копії.

З метою перевірки доводів ОСОБА_1 щодо упакування мундштука приладу судом було скеровано до КНП «Вишгородська ЦРЛ» ВМР запит від 12.10.2023 року (а.с. 36-38). У відповідь на запит суду закладом охорони здоров`я надано відповідь від 17.10.2023 року вих. № 1208, в якій зазначено, що обстеження осіб на вміст алкоголю в крові проводиться одноразовими мундштуками для олкотестерів, серії Алкофор, кожен мундштук в індивідуальній упаковці. На підтвердження відповідної інформації надано фотозображення мундштуків, які запаковані в індивідуальні упаковки.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 щодо порушення належності упакування мундштуків приладу не знайшли свого підтвердження ані в наявних матеріалах справи, ані під час уточнення відповідної інформації шляхом направлення запиту до лікарні.

За наведених обставин суд не вбачає наявність будь-яких порушень процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відповідно не вбачає підстав для сумніву в належності та допустимості його результатів. Отже, стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є доведеним.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зазначити, що сукупність досліджених у судовому засіданні належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів дають можливість зробити категоричний висновок щодо доведеності поза розумним сумнівом того факту, що 08.07.2023 року о 09 год. 30 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Вишгород-Десна ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, інкриміноване ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 484137 від 08.07.2023 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; містить зауваження ОСОБА_1 , в яких він заперечує проти висновку лікаря, зазначає, що не вживав алкоголю;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт керування транспортним засобом, факт добровільної згоди пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, позитивний результат огляду 0,63 проміле;

- долученими до матеріалів справи відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції, з яких вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його добровільна згода пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, позитивний результат огляду на стан сп`яніння;

- Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №301 від 08.07.2023 року відносно ОСОБА_1 , в якому зазначені виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та результати проведеного огляду: стан алкогольного сп`яніння 0,71 проміле станом на 10 год. 30 хв. 08.07.2023 року та 0,63 проміле станом на 10 год. 50 хв.;

- Висновком лікарня № 301 від 08.07.2023 року, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння 0,71 проміле станом на 10 год. 30 хв. 08.07.2023 року та 0,63 проміле станом на 10 год. 50 хв.;

- відомостями з Єдиного реєстру МВС, з яких вбачається наявність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас