Дата документу Справа № 317/4145/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/4145/23 Головуючий в 1 інст. Громова І.Б.
Провадження №33/807/739/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Вертелецького М.О., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Вертелецького М.О. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 5 вересня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, стягнуто судовий збір.

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя місцевого суду встановив, що 21.07.2023 року о 17:47 год. у Запорізькому районі, с. Відрадне, вул. Запорізький спуск, 12, ОСОБА_1 керував транспортним засобом VIPER з об`ємом двигуна 49,9 см3, номерний знак б/н (належність не зареєстрований) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від огляду на місці зупинки на стан алкогольного сп`яніння за допомогою тех. прибору «Драгер» ухилився, також ухилився від медичного огляду в медичному закладі.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_1 , адвокат Вертелецький М.О. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що договір про надання правової допомоги між ним та ОСОБА_1 був укладений 4 вересня 2023 року, у зв`язку із чим він звернувся до суду з клопотаннями про відкладення судового засідання, яке було призначено на 5 вересня 2023 року та ознайомлення з матеріалами справи. Між тим, суддя відмовив у задоволенні зазначених клопотань, чим порушив право особи на захист.

Вважає, що суддя формально віднеслась до процедури розгляду справи, не забезпечила рівності сторін та усунулась від дослідження позиції захисту, яка могла бути сформована лише після ознайомлення з матеріалами справи. Внаслідок чого сторона захисту була позбавлена можливості висловити свою думку щодо покарання, яке призначається судом за ч. 2 ст. 130 КУпАП та надати матеріали до суду.

На думку апелянта, при призначенні покарання суд повинен був врахувати, що ОСОБА_1 в ході проведення військової служби отримав тяжкі травми. Має втрату працездатності у розмірі 25 відсотків та визнаний непридатним до військової служби. Наразі проходить постійне лікування та реабілітацію. Крім того, внаслідок отриманих травм та стійкої втрати працездатності ОСОБА_1 не має можливості працевлаштуватись, як наслідок не має жодних доходів. На утриманні має неповнолітню дитину.

З урахуванням вищевикладеного, просить змінити постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 5 вересня 2023 року в частинні накладеного стягнення та застосувати до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Вертелецького М.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП у апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП дійсно передбачено можливість застосування судом, окрім штрафу, й іншого (альтернативного) адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 діб.

За змістом ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Статтею 24 КУпАП визначено наступні адміністративні стягнення, які можуть застосовуватися за вчинення адміністративного правопорушення:1) попередження; 2) штраф; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті.

Адміністративний арешт, відповідно до ст. 32 КУпАП, установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб.

Даний вид адміністративного стягнення є найсуворішим заходом адміністративної відповідальності, суть якого полягає у короткочасному позбавленні волі правопорушника. Адміністративний арешт використовується лише в тих випадках, коли за обставин справи і з врахуванням особи порушника застосування інших заходів буде визнано недостатнім. Аналізуючи законодавство, за жоден адміністративний проступок арешт не встановлений як єдиний захід стягнення, завжди є можливість застосування більш м`якого виду стягнення.

Фактично в апеляційній скарзі адвокат Вертелецький М.О. порушує питання про погіршення становища ОСОБА_1 , що суперечить основним засадам судочинства в цілому.

Одночасно суд апеляційної інстанції зауважує на апеляційній вимозі, яка полягає у зміні оскаржуваної постанови. Між тим, за положеннями ч.9 ст. 294 КУпАП апеляційна інстанція не наділена повноваженнями на посилення стягнення у випадку зміни оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд вважає, що при накладенні стягнення судом першої інстанції було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення, тобто обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП.

Розмір стягнення у виді штрафу, накладеного постановою місцевого суду на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, призначений в межах санкції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, а саме, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута без участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Вертелецького М.О., спростовуються тим, що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про час і дату судового засідання, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і шляхом надсилання судової повістки, яку отримав 15.08.2023 року та смс-повідомленням, проте до суду не з`явилися, а їх участь відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП не є обов`язковою.

Крім того, в суді апеляційної інстанції забезпечена можливість для реалізації ОСОБА_1 своїх процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП шляхом виклику його та адвоката до суду апеляційної інстанції, реалізація таких прав пов`язана виключно із волевиявленням особи і останні скористалися таким правом (позиція ОСОБА_1 була представлена присутнім під час апеляційного розгляду адвокатом).

Щодо не прийняття до уваги місцевим судом клопотання наданого захисником у вигляді відкладення судового засідання та ознайомлення з матеріалами справи, то апеляційна інстанція констатує, що вирішення клопотань відноситься до дискреційних повноважень суду та є правом суду, а не його обов`язком.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги та заміни менш суворого стягнення на більш суворе, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Вертелецького М.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 5 вересня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник