Номер провадження: 33/813/2194/23
Головуючий у 1-й інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Лупши В.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисниці Бикової Оксани Володимирівни

розглянувши апеляційну скаргу захисниці Бикової Оксани Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вирішено питання щодо судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 липня 2023 року на вул.Фонтанська дорога, 77 в м. Одесі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia,

н/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість, неприродня блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисниця Бикова О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року скасувати та винести постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду справи у судовому засіданні аудіофіксація процесу розгляду справи не проводилася, 17 жовтня 2023 року судове засідання відбулося без участі секретаря судового засідання, який би мав фіксувати судове засідання та вести журнал судового засідання. ОСОБА_1 був позбавлений судом першої інстанції можливості надати свої особисті пояснення, а також довести суду свої міркування щодо відеозаписів, які були долучені до протоколу, і які фактично у судовому засіданні не були досліджені судом у присутності учасників процесу, чим на думку захисниці, суд порушив приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №428212 є недопустимим доказом, оскільки отриманий з істотним порушенням вимог КУпАП. З відеозапису, долученого до матеріалів справи убачається, що після вилучення документів на транспортний засіб, поліцейські не роз`яснили водієві його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Вимога про проходження огляду на стан сп`яніння була тільки усною, при цьому водієві не видавалось (оголошувалось) направлення на медичний огляд до медичного закладу, не було роз`яснено про наслідки, у разі його відмови від проходження огляду у медичному закладі, протокол складався не у присутності ОСОБА_1 , заходи відсторонення від керування транспортним засобом, які є обов`язковими в силу положень ст. 266 КУпАП не вживалися. Посилаючись на відеозапис захисниця зазначає, що припущення правоохоронців стосувалися виключно дії ліків, про вживання яких зазначив сам водій під час спілкування з працівниками поліції, прийняття яких, на думку поліцейських знижують увагу та швидкість руху реакцій при керуванні транспортним засобом, у той час як факти, зазначені у протоколі, так і обставини, встановлені судом стосуються іншого стану ОСОБА_1 наркотичного сп`яніння. Відеозапис не містить діянь ОСОБА_1 , які встановлюють об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення, а саме відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки на неодноразовий вислів ОСОБА_1 «не могу ехать» не можливо розцінювати як «відмова від огляду». Водночас з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні медичного огляду у закладі охорони здоров`я, але його вимоги були проігноровані. За текстом постанови, суд першої інстанції описує подію, яка сталася у інший час, а ніж той, що зазначений у протоколі, а також мова йде про вину іншого водія з прізвищем « ОСОБА_2 ». На думку захисниці, наведені нею обставини свідчать про те, що суд поверхнево розглянув справу, фактично не досліджував відеозапис, а тому висновок суду про вину ОСОБА_1 є безпідставним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисниця Бикова О.А. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисницею не оспорюється факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч.4 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, регламентовано Iнструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі - Інструкція).

Згідно із п.4 розділу I Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.3 розділу I Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу II Інструкції).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (далі - Порядок).

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Наведені вище приписи національного законодавства правоохоронцями дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №428212 від 09 липня 2023 року, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та доданих до справи матеріалах відеофіксації.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №428212 від 09 липня 2023 року, поліцейськими зафіксовано, що: «09 липня 2023 року

о 09.05 год. в м. Одеса, Київський район, Фонтанська дорога, буд. 77, водіій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавливість, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «з даним протоколом не згоден».

У графі «до протоколу додаються» зазначено: відеозапис з ПВР 473728, 475752, 471939, направлення до мед. закладу.

З долученого до матеріалів справи відеозапису, наданого поліцейськими, належність та допустимість якого, як джерела доказу захисниця не оспорює, убачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , поліцейськими у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, неприродна блідість у зв`язку з чим на адресу водія висловлено вимогу пройти медичний огляду у спеціалізованому медичному закладі, на що водій відповів, що він не може, оскільки залишиться без роботи. Після чого, правоохоронцями роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі відмови, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Надалі, ОСОБА_1 визнав наявність у нього тремтіння рук, однак вказав, що не може їхати до медичного закладу, після чого, правоохоронці вкотре роз`яснили водієві, що у даному випадку він, як водій транспортного засобу за умови наявності ознак наркотичного сп`яніння зобов`язаний або пройти медичний огляду у закладі охорони здоров`я або ж відмовитися від проходження такого огляду, проте у такому разі відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, який буде направлено на розгляд до суду. На чергове запитання поліцейських про те чи погоджується пройти огляд у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 стверджувально та визначально вказав: «да, я відмовляюся» (ПВР 473728 09:19:11). Після чого поліцейським повідомлено, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушенням водієм вимог п.2.5 ПДР.

Установивши у водія ознаки наркотичного сп`яніння, наявність однієї з яких не заперечувалася ОСОБА_1 , отримавши відмову водія від проходження медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі, зафіксувавши ці обставини за допомогою відеозапису, правоохоронці правомірно склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням останнім вимоги п.2.5 правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не роз`яснено про наслідки у разі його відмови від проходження медичного огляду, апеляційний суд вважає безпідставними, які спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів цієї справи.

Твердження захисниці про те, що вимога правоохоронців про проходження ОСОБА_1 медичного огляду була обумовлена виключно у зв`язку з вживанням водієм ліків є неприйнятними, оскільки як свідчить відеозапис вірогідність вживання ліків (препаратів) ОСОБА_1 намагався використати, як версію, яка б обґрунтовувала перебування його у стані, що викликав у поліцейських презумпцію про наявність у водія саме ознак наркотичного сп`яніння, зафіксованих правоохоронцями у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання захисниці на те, що відеозапис не містить діянь, які встановлюють об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення є неспроможними, так як за допомогою цього джерела доказу (відеозапису) зафіксовано, що водій у якого установлено ознаки наркотичного сп`яніння у безумовній формі відмовився від проходження медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР за що встановлена адміністративна відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Аргументи захисниці про те, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні медичного огляду у закладі охорони здоров`я, зокрема, у проміжку часу з 10:15:03-10:25:11, проте така його вимога була проігнорована, апеляційний суд відхиляє, оскільки про готовність пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я водій повідомив вже після складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, тобто вже після того, як поліцейські зафіксували факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що такий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження огляду є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення водієм відмови від проходження огляду.

Відтак, сама по собі вказівка ОСОБА_1 про готовність пройти медичний огляд (10:15:03-10:25:11), після висловленням водієм відмови від проходження такого огляду (09:19:11), охоплена значним інтервалом (проміжком) часу, що становить близько однієї години, не має правового (юридичного) значення у цьому випадку.

Та обставина, що водієві не вручалося письмове направлення на огляд у закладі охорони здоров`я, апеляційний суд відхиляє, оскільки у справі, що переглядається водій відмовився від проходження медичного огляду, а тому факт не вручення йому цього документа не спростовує наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Щодо посилань захисниці на недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення, як джерела доказу, з підстав отримання його з істотним порушенням вимог КУпАП, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як містить загальнообов`язкові відомості, визначені законом.

Посилання захисниці на те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, визначені

ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП не можуть слугувати правовою підставою для задоволення апеляційних вимог та закриття провадження у справі з підстав відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису, долученого правоохоронцями убачається, що поліцейськими досить детально та змістовно роз`яснено водієві його права та обов`язки, як до, так і після складення протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, поліцейськими забезпечено ОСОБА_1 користуватися консультаційними послугами юриста у ході складення адміністративних матеріалів.

Зважає також апеляційний суд і на ту обставину, що під час розгляду цієї справи ОСОБА_1 реалізував обсяг прав, наданих йому законом, зокрема, право на отримання професійної правничої допомоги, а саме захисницею Биковою О.В. про що свідчить ордер на надання правової (правничої) допомоги серії ВН N 1287286 від 26 вересня 2023 року (а.с. 21) та договір про надання правничої допомоги, укладений між захисницею та ОСОБА_1 26 вересня 2023 року (а.с. 49).

Доводи апеляційної скарги про недотримання судом вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За висновком ЄСПЛ з огляду на принцип, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними, право на справедливий суд не може вважатися ефективним, якщо клопотання та зауваження сторін не будуть справді "заслухані", тобто належним чином розглянуті судом. У рішеннях судів і трибуналів мають бути належним чином наведені підстави, на яких вони ґрунтуються. Цей обов`язок обґрунтовувати рішення не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, висунутий скаржником, а передбачає, що сторони судового провадження можуть розраховувати на отримання конкретної та чіткої відповіді на аргументи, які є вирішальними для результату цього провадження. Ступінь застосування цього обов`язку обґрунтовувати рішення може змінюватися залежно від характеру рішення та має визначатися з огляду на обставини справи (див. рішення у справі "Мазахір Джафаров проти Азербайджану" (Mazahir Jafarov v. Azerbaijan), заява N 39331/09, пункти 34 і 35, від 02 квітня 2020 року з подальшими посиланнями).

Цю справу суддею розглянуто, як за участю ОСОБА_1 , так і його захисниці Бикової О.В., забезпечено стороні захисту можливість навести аргументи в обґрунтування правової позиції, судом проаналізовано твердження та докази, надані стороною захисту, оскаржувана постанова є вмотивованою, у якій наведено обставини, які слугували правовими підставами для прийняття рішення у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст.130 КУпАП, що свідчить про дотримання судом першої інстанції вимог ч.1 ст. 6 Конвенції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув цю справу без здійснення аудіо-фіксації судового засідання, без участі секретаря судового засідання, ведення протоколу судового засідання, не розглянув клопотання, і не прийняв до уваги обставини та матеріали, які долучені до справи, апеляційний суд відхиляє з підстав їх необґрунтованості, з огляду на таке.

Нормами КУпАП не передбачено обов`язку суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення здійснювати фіксацію судового засідання, як і не передбачено, що судовий розгляд справи суд має проводити виключно за участі секретаря судового засідання, який в свою чергу має вести протокол судового засідання.

Аргументи захисниці про те, що під час розгляду справи сторона захисту була позбавлена можливості надати свої пояснення, а також наводити свої міркування, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як убачається з матеріалів справи, надані стороною захисту докази, заявлені клопотання, подані у письмові формі пояснення, були прийняті судом та враховані під час розгляду цієї справи, у той час обставин, які б свідчили про те, що сторона захисту мала перешкоди у реалізації певних інструментів захисту, апеляційний суд не вбачає.

Та обставина, що у тексті оскаржуваної постанови є неточності, про які зазначає захисниця, можуть бути виправлені судом, шляхом ухвалення рішення про виправлення описки, як за ініціативою суду, так і за клопотання сторони захисту.

Водночас вказане не впливає на правильність висновків про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисниця не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисниці Бикової Оксани Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко