ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/614/23 Справа № 712/8168/23 Категорія: ч.1 ст. 173-2 КУпАПГоловуючий у І інстанції Гоменюк О. Ю. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю ОСОБА_1 та його захисника Попової І.П., потерпілої ОСОБА_2 та її захисника Заволокіна О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2023 року, якою щодо -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого вантажником відділу закупівель ПАТ «Черкасиобленерго», -

провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу від 01.08.2023 про адміністративне правопорушення серії ВАБ №948656, 24.07.2023 близько 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ображав принизливими словами, чим завдав психологічного тиску та хвилювання потерпілій.

Відповідно до протоколу від 28.07.2023 про адміністративне правопорушення серії ВАБ 948864, 28.07.2023 близько 19 год. 05 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив відносно дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичне та психологічне насильство, а саме: ударив по руці, погрожував фізичною розправою та не віддав спільну дитину.

В судових засіданнях ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, не визнав та пояснив, що 24.07.2023 близько 19 год. до його місця проживання прийшла його дружина ОСОБА_2 для побачення з дитиною. Він дав їй дитину, і мати пробула з нею близько 15 хвилин, під час цього вона намагалася забрати дитину та піти з подвір`я. ОСОБА_1 став перед нею та заборонив виносити дитину з подвір`я, так як дитина зареєстрована за вказаною адресою. В подальшому, дружина віддала дитину та покинула домоволодіння. З приводу подій 28.07.2023 ОСОБА_1 пояснив, що 28.07.2023 близько 19 год. ОСОБА_2 завітала в гості до їхньої спільної дитини, а вже через 10 хвилин після її приходу, без причини прибули працівники поліції. Після цього, колишня дружина поводила себе агресивно та намагалась забрати дитину. ОСОБА_1 вказав, до він не вчиняв протиправних дій відносно дружини. На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 надав до суду відеозапис за 28.07.2023.

Додатково ОСОБА_1 зазначив, що з квітня 2023 року він та його дружина ОСОБА_3 проживають окремо. З 26.07.2023 розірвано шлюб згідно рішення суду. Від шлюбу вони мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку з тим, що до дитина не отримувала належного догляду від матері, 09.07.2023 ОСОБА_1 забрав дитину до себе додому, і з цього часу вона проживає з ним та його батьками за адресою: АДРЕСА_1 . Між колишнім подружжям склались неприязні відносини, і нині існують судові спори про визначення місця проживання дитини. ОСОБА_1 пояснив, що він не забороняє спілкування матері з дитиною, та не обмежує час їхнього спілкування. Водночас, вважає, що до винесення рішення суду дитина має проживати з батьком.

Захисник Попова І.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні суду першої інстанції зазначила, відсутні будь-які докази, які б могли підтвердити вчинення ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 дій, які мають ознаки психологічного та фізичного насильства відповідно до ч. 1 ст.173-2 КУпАП і Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому провадження про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Захисник вказала, що нині колишнє подружжя не може дійти згоди мирним шляхом щодо вирішення спору про визначення місця проживання спільної дитини ОСОБА_4 ; в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси та Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувають відповідні справи (№712/7125/23; 711/4571/23). Зважаючи на наявний спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 через визначення місця проживання дитини, пояснення дружини є відображенням її неприязного відношення до ОСОБА_1 , доводи потерпілої не підтверджені жодними доказами.

Захисник також вказала, що 24.07.2023 та 28.07.2023 потерпіла вчиняла спроби забрати дитину у батька, чим провокувала конфлікт з ОСОБА_1 . 28.07.2023 ОСОБА_2 прийшла до дитини за адресою проживання ОСОБА_1 , перед цим здійснила виклик поліції через телеграм канал «Безпечна Черкащина», поводила себе агресивно, ображала колишнього чоловіка, свекрів, кричала, погрожувала. Коли приїхали працівники поліції ОСОБА_2 повідомила їм, що її колишній чоловік вчинив щодо неї домашнє насильство. Відеозапис вказаних подій додається.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 09.07.2023 чоловік із застосуванням насильства забрав доньку з місця її проживання; і з цього часу донька проживає з ОСОБА_1 та його батьками. З донькою вона може бачитись лише під наглядом і на території, де проживає ОСОБА_5 ; вона не може без згоди ОСОБА_1 вийти за межі подвір`я і погуляти з дитиною. 24.07.2023 близько 19 год. за попередньою домовленістю приїхала до ОСОБА_1 , щоб побачитись зі своєю донькою. В той вечір ОСОБА_5 знімав її на телефон, та не дозволяв, щоб вона без його присутності могла спілкуватися та гуляти з донькою. В присутності дитини він ображав потерпілу непристойними словами, та здійснював на неї психологічне насильство. Зокрема, він говорив, що за допомогою своїх зв`язків повністю позбавить її материнських прав, що донька скоро забуде матір. Все це супроводжувалось насмішками. Крім того, 28.07.2023 близько 19 год. після надання згоди ОСОБА_6 на побачення з донькою вона прибула за адресою: АДРЕСА_1 . Побачення знову відбулося під наглядом ОСОБА_7 з постійними образами та насмішками. Вона знову попросила дозволу, щоб вийти за межі подвір`ї, проте ОСОБА_7 їй заборонив і почав кричати. ОСОБА_2 взяла доньку на руки і хотіла вийти за межі подвір`я. В цей час на подвір`ї ще знаходилась свекруха ОСОБА_8 , яка почала бити її по рукам. Далі, ОСОБА_1 забрав у неї з рук дитину, ударом відштовхнув до забору. Після цього, ОСОБА_2 вийшла з подвір`я, заплакана, знервована, у відчаї. Потерпіла надала до суду роздруківку переписки з ОСОБА_1 з месенжера Телеграм, та копію довідки з травматологічного пункту від 28.07.2023.

Постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2023 року, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить :

1.Скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2023р.

2.Визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 - 2 КУпАП.

Вважає, що дана постанова підлягає до скасування, оскільки є необгрунтованою, прийнята із грубим порушенням норм процесуального права, не відповідає законодавству України.

Судом першої інстанції порушено вимоги ст. 251 КУпАП щодо оцінки доказів вчинення ОСОБА_1 психологічного та фізичного насильства відносно своєї колишньої дружини у зв`язку з чим суд прийшов до помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд не оцінив той факт, що ОСОБА_1 безпідставно ізолювавши спільну доньку, якій на той момент було 1.9 місяців від матері та заборонивши вільно спілкуватися з нею є проявом психологічного насильства який вчиняється з умислом.

Окрім протоколів про вчинення адміністративного правопорушення вчинене ОСОБА_1 , в матеріалах справи наявні й інші докази, зокрема вчинення психологічного насильства по відношенню до ОСОБА_2 , які підтверджується перепискою в месенджерах.

Суд першої інстанції не взяв до уваги довідки з медичних закладів, які підтверджують наслідки вчинення фізичного та психологічного насильства для ОСОБА_9 .

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Приймаючи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийняв необґрунтоване рішення, неправильно оцінивши докази, а ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП при наступних обставинах:

Так, 24.07.2023 близько 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ображав принизливими словами, чим завдав психологічного тиску та хвилювання потерпілій.

Також, 28.07.2023 близько 19 год. 05 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив відносно дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичне та психологічне насильство, а саме: ударив по руці, погрожував фізичною розправою та не віддав спільну дитину.

З адміністративного протоколу від 01.08.2023 року вбачається, що правопорушення вчинено ОСОБА_1 24.07.2023 року, близько 19:00 години.

Суд апеляційної інстанції вважає дану обставину опискою посадової особи, що складала адміністративний протокол, так як з матеріалів справи вбачається, що підтвердили сторони, спілкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулося 24.07.2023 року о 10:00 годині.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується наступним:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №948656 від 01.08.2023 року, де зазначено, що 24.07.2023 близько 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ображав принизливими словами, чим завдав психологічного тиску та хвилювання потерпілій.(а.с.17);

- даними протоколу від 28.07.2023 про адміністративне правопорушення серії ВАБ 948864, 28.07.2023 близько 19 год. 05 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив відносно дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичне та психологічне насильство, а саме: ударив по руці, погрожував фізичною розправою та не віддав спільну дитину.(а.с.1);

- даними протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.07.2023 року, де зазначено, що 28.07.2023 року близько 19 год. 05 хв. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 виражався в бік ОСОБА_2 нецензурною лайкою, наніс удар по руці та забрав їхню спільну дитину.(а.с.3);

- даними пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 28.07.2023 року, де зазначено, що 28.07.2023 близько 19 год. після надання згоди ОСОБА_1 на побачення з донькою вона прибула за адресою: АДРЕСА_1 . Побачення знову відбулося під наглядом ОСОБА_7 з постійними образами та насмішками. Вона знову попросила дозволу, щоб вийти за межі подвір`ї, проте ОСОБА_7 їй заборонив і почав кричати. ОСОБА_2 взяла доньку на руки і хотіла вийти за межі подвір`я. В цей час на подвір`ї ще знаходилась свекруха ОСОБА_8 , яка почала бити її по рукам. Далі, ОСОБА_1 забрав у неї з рук дитину, ударом відштовхнув до забору. Після цього, ОСОБА_2 вийшла з подвір`я, заплакана, знервована, у відчаї.(а.с.4 та у судовому засіданні);

- даними пояснень ОСОБА_2 від 01.08.2023 року, де зазначено, що 24.07.2023 близько 10 год. за попередньою домовленістю приїхала до ОСОБА_1 , щоб побачитись зі своєю донькою. В той день ОСОБА_1 знімав її на телефон, та не дозволяв, щоб вона без його присутності могла спілкуватися та гуляти з донькою. В присутності дитини він ображав потерпілу непристойними словами, та здійснював на неї психологічне насильство. Зокрема, він говорив, що за допомогою своїх зв`язків повністю позбавить її материнських прав, що донька скоро забуде матір. Все це супроводжувалось насмішками, приниженням.(а.с.18 та в судовому засіданні);

- даними копії роздруківки повідомлень месенджера «Телеграм», з яких вбачається спілкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.26-37).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, згідно вимог ст. 252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як встановлено перевіркою матеріалів справи, ці вимоги закону при розгляді справи по суті суддею суду першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Так, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи, не надав належну оцінку наявним у справі доказам та не навів обґрунтовані мотивів прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 33 КупАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КупАП, адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №948656 від 01.08.2023 року, даними протоколу від 28.07.2023 про адміністративне правопорушення серії ВАБ 948864, даними протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.07.2023 року, даними пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 28.07.2023 року, даними пояснень ОСОБА_2 від 01.08.2023 року, пояснення ОСОБА_2 в судовому засіданні, даними копії роздруківки повідомлень месенджера «Телеграм», з яких вбачається спілкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.26-37).

Разом з цим з оскаржуваної постанови вбачається, що судом першої інстанції в повній мірі не було надано належної оцінки зазначеним доказам в їх сукупності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VІІІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Суд апеляційної інстанції встановив, що порушення судом першої інстанції вимог ст. 251 КУпАП щодо оцінки доказів вчинення ОСОБА_1 психологічного та фізичного насильства відносно своєї колишньої дружини, призвело до помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Окрім протоколів про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , склад адміністративного правопорушення, зокрема вчинення психологічного насильства по відношенню до ОСОБА_2 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , її поясненнями в судовому засіданні та перепискою в месенджерах.

Встановлено, що суд першої інстанції вказані докази належним чином не дослідив, чим порушив вимоги процесуального законодавства.

Згідно практики Верховного Суду:

- висловлювання погроз тощо з боку колишнього чоловіка за допомогою месенджера «Viber» є доказом психологічного насильства.

- скріншоти з мобільних пристроїв можуть бути належним доказом вчинення такого насильства.

Верховний Суд послідовно додержується правової позиції про те, що роздруківки електронного листування не є а ні письмовими доказами, ані електронними документами у розумінні ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в тому випадку, коли з урахуванням конкретних обставин справи, суд дійде висновку про те, що відповідне електронне листування дає змогу встановити його учасників та підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції не оцінив той факт, що ОСОБА_1 безпідставно ізолювавши спільну доньку, якій на той момент було 1.9 місяців від матері та заборонив вільно спілкуватися з нею, є проявом психологічного насильства який вчиняється з умислом.

В месенджерах, які надані до суду підтверджується факт того, що зустріч матері з дитиною відбувається на території та на умовах, які диктує ОСОБА_1 . Мати не може прийти в той час який вона бажає чи тоді коли це потрібно дитині.

Факт нехтування інтересами дітей та матері, які чітко прослідковується у подіях викладених в протоколах про адміністративне правопорушення є вчиненням психологічного насильства як по відношенню до ОСОБА_9 так і по відношенню до ОСОБА_10 ( доньки).

Судом першої інстанції не взято до уваги те, що той хто чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що факт не надання можливості доньці і матері вільно спілкуватись без нагляду і присутності ОСОБА_1 , без проведення відеозйомок є обмеженням волевиявлення вказаних осіб та такі факти є неприпустимими.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 раніше вже притягувався за аналогічне правопорушення, а саме постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.08.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170 (сто сімдесят) гривень, зі стягненням судового збору на користь держави в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 06.10.2023 року, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.08.2023 року - залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Згідно вказаних судових рішень постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.08.2023 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 06.10.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170 (сто сімдесят) гривень, зі стягненням судового збору на користь держави в розмірі 536 гривень 80 копійок, за те, що він 09.07.2023 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: словесно її ображав нецензурними словами, штовхав та хапав за руки, чим скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином з вказаних судових рішень вбачається, що правопорушник незадовго до цього вже вчиняв подібні дії стосовно своєї дружини, і це в свою чергу узгоджується з позицією потерпілої, про те, що така поведінка та відношення ОСОБА_1 до неї стало нормою та відбувається постійно при їх спілкуванні.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

На підставі з`ясованих обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2023 року, якою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає скасуванню, а апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі підлягає закриттю, на підставі ст.. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2023 року, стосовно ОСОБА_1 , про закриття провадження за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі ст.. 38 КУпАП, зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок