Справа № 734/3740/23 Головуючий у 1 інстанції Домашенко Ю. М.
Провадження № 33/4823/870/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю захисника-адвоката Похилька С.М. в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Похилька С.М. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2023 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, військовослужбовця, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з неї на користь держави 536,80 грн судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи 13.10.2022 притягнутою до адміністративної відповідальності за керування 13.10.2022 транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року 08.08.2023 о 01.50 год. на 83 км автодороги М-01 Київ-Чернігів- Нові Яриловичі керувала транспортним засобом BMWX5, д.н.з. НОМЕР_1 , не отримавши посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, чим порушила вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Не погодившись із рішенням суду, захисник-адвокат Похилько С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказує, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, з наступних підстав. Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених другою-четвертою частинами цієї статті, тоді як протокол про адміністративне правопорушення від 08.08.2023 року складено щодо ОСОБА_1 за керування транспортним засобом, будучи позбавленою права керування та не маючи при собі, а також те, що вона не отримувала посвідчення водія відповідної категорії таким транспортним засобом, однак такої диспозиції ст. 126 КУпАП не має. Крім того, даний протокол направляли на доопрацювання, однак він так і не був виправлений.

Вважає, що викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення. Тому за таких обставин вважає, що висновок суду про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є необгрунтованим і не узгоджується з указаними вище вимогами КУпАП. Крім того, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, з неї безпідставно було стягнуто судовий збір.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат Похилько С.М. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Наголосив на тому, що фабула в протоколі про адміністративне правопорушення складена неправильно. Крім того, даний протокол направляли на доопрацювання, однак він так і не був виправлений.

Заслухавши апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.ч.9, 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 5 ст.126 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП обґрунтовані дослідженими в судовому засіданні доказами та правильні.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 520023 від 08.08.2023, ОСОБА_1 повторно протягом року 08.08.2023 о 01.50 год. на 83 км автодороги М-01 Київ-Чернігів- Нові Яриловичі керувала транспортним засобом BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , не отримавши посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 717186 від 13.10.2022, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування 13.10.2022 транспортним засобом BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом;

Згідно копії постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

За інформацією, яка міститься у довідці начальника ВАП УПП в Чернігівській області від 08.08.2023, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала.

Як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 перебувала за кермом автомобіля, який стояв на узбіччі автомобільної дороги та в ньому були увімкнені двигун та світло фар. До автомобіля підійшов поліцейський з яким ОСОБА_1 спілкувалася як водій. При цьому ОСОБА_1 не заперечувала керування транспортним засобом.

Доводи захисника про те, що фабула в протоколі про адміністративне правопорушення складена неправильно, є необгрунтованими, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 520023 від 08.08.2023 року, ОСОБА_1 повторно протягом року керувала транспортним засобом BMWX5, д.н.з. НОМЕР_1 , не отримавши посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом, що, є рівнозначно керуванню транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, та відповідає диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП .

Твердження захисника про те, що протокол серії ААД № 520023 від 08.08.2023 року щодо ОСОБА_1 направляли на доопрацювання, однак він так і не був виправлений, не спростовує доведеність її вини у вчиненні даного правопорушення та не є підставою для скасування постанови суду.

Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та необґрунтованість накладеного на неї адміністративного стягнення, не вбачається.

Разом з тим, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у проваджені по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з винної особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до вимог п. 12 ч. 1 ст. 5 Цього Закону від сплати судового збору звільняються військовослужбовці.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2022 року (а.с. 25), а тому вона має право на пільги та компенсації, встановлені законодавством.

Враховуючи викладене, постанова суду підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536,80 гривні зі звільненням останньої від його сплати.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Похилька С.М. задовольнити частково.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2023 року, відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, в частині стягнення судового збору змінити.

Виключити, з резолютивної частини постанови посилання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко