ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/960/23 Номер провадження 33/814/1835/23Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Черниша Євгенія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 09 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Оржицького районного суду Полтавської області від 09 листопада 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №347430 від 28.09.2023, водій ОСОБА_1 , 28.09.2023, о 12:15 год. керував транспортним засобом ЗАЗ 110206, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами, ВП №63165932 від 01.10.2020, чим порушив вимоги ст. 31-1 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Черниш Є.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує, що ОСОБА_1 не знав про існування застосованих до нього державним виконавцем обмежень у праві керування транспортними засобами.

Зазначає, що в діях водія був відсутній прямий умисел на вчинення правопорушення.

Крім того, вважає, що суд самостійно змінив формулювання обвинувачення, зазначивши, що водій порушив ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», що не відображено в протоколі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено судом, водій ОСОБА_1 , 28.09.2023 о 12:15 год. керував транспортним засобом ЗАЗ 110206, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами. ВП №63165932 від 01.10.2020, чим порушив ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух».

Згідно ч. 3 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме - протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №347430 від 28.09.2023, роздруківкою з реєстру постанов на боржників обмежених в правах, з якої вбачається, що постановою державного виконавця Куць С.І. 05.05.2021 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Обґрунтовуючи підстави для скасування постанови місцевого суду, захисник вказував про неповідомлення боржника про наявність існуючого тимчасового обмеження в праві керування транспортними засобами, яким був застосований державним виконавцем в межах виконавчого провадження.

Між тим, вказане твердження не можна розглядати як підставу для звільнення останнього від покарання, визначеного ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки притягнутий був обізнаний про існування виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів, знав, що має борги по несплаті аліментів, а відтак мав цікавитись ходом виконання судового рішення.

Таким чином, станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 являвся боржником у виконавчому провадження, щодо якого діяло застосоване державним виконавцем обмеження у праві керування транспортними засобами як захід, направлений на стимулювання боржника виконати судове рішення.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи доказів щодо відкритого виконавчого провадження за яким встановлено обмеження боржника у праві керування не беруться судом до уваги, оскільки в справі наявна, засвідчена інспектором Лубенського РВП, виписка з реєстру постанов, з якої вбачається як наявність існуючого виконавчого провадження від 01.10.2020, так і встановленого тимчасового обмеження у праві керування від 05.02.2021.

Доводи апелянта щодо самостійної зміни місцевим судом формулювання інкримінованого обвинувачення, а саме вказівка про порушення водієм ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», яка не міститься в протоколі про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу та не свідчать про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки як порушення ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», так і ст. 31-1 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» в своїй правовій конструкції містять заборону керування транспортними засобами особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами

Так, посилання працівників поліції на ст. 31-1 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» - є правовою підставою для настання відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки вказаним Законом були внесені зміни до даної статті шляхом доповнення новою частиною такого змісту: «Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до незгоди апелянта з постановою суду першої інстанції та спрямовані на уникнення правопорушником покарання за скоєне ним правопорушення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Черниша Євгенія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 09 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна