ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2669/23 Справа № 212/8039/23 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Бортника В.А., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілої адвоката Прохорова О.О. розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Прохорова О.О. який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ст.185 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ст. 185 КУпАП.

З таким судовим рішенням не погодився представник потерпілої адвокат Прохоров О.О. який діє в інтересах ОСОБА_2 та оскаржив в апеляційному порядку.

У апеляційній скарзі просить скасувати постанову в частині закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що ОСОБА_1 вчинив щодо своєї матері ОСОБА_2 психологічне насильство, яке полягало в тому, що він висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, ображав її погрожував, інших діяннях, тиск при розмові на підвищених тонах, спрямовані на обмеження її волевиявлення з питань розпорядження належним їм нерухомим майном, та з метою прийняття нею рішення про продаж такого майна, квартири.

Вказує, що вказані обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_1 , який не заперечував, що спір виник саме з питань розпорядження спільним майном.

Також підтверджується висновком судово - медичної експертизи № 1643 від 10.10.2023р., який не було взято до уваги через відсутність причино - наслідкового зв`язку між отриманими пошкодженнями та діями ОСОБА_1 .

Вважає, що судом не було взято до уваги, що свої діяння ОСОБА_1 вчиняв без сторонніх свідків, але за датами виникнення пошкодження можна встановити, що вони могли бути отримані саме 03 жовтня 2023 року.

Вважає, що висновок суду, що завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення, є помилковим.

Вважає, що висновок суду про те, що конфлікт, пов`язаний із майновими відносинами щодо користування спільним майном, взаємний і не може трактуватися як вчинення насильства в сім`ї, не відповідає приписам Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Вказує, що сам факт того, що могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, є достатнім для висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вважає, що судом не взято до уваги, що в 2022 році Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу розглядалася справа № 212/1663/22 за аналогічними обставинами, щодо ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та хоча провадження у вказаній справі було закрито судом з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, слід взяти до уваги, що обставини справи № 212/1663/22 свідчать про те, що дії ОСОБА_1 щодо примушування потерпілої розпорядитися належним їй нерухомим майном проти її волевиявлення носять систематичний характер та неодноразово повторюються.

Вказує, що дії ОСОБА_1 викликають у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричиняють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, що в сукупності є психологічним насильством.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілої адвоката Прохорова О.О., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова без змін з таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції за епізодом за ст. 185 КУпАП, в апеляційному порядку не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно зазначених норм закону особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Крім того, згідно з Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03.10.2023 року серії ВАВ № 995513, ОСОБА_1 03.10.2023 року приблизно о 13.10 годині, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , виражався у бік матері громадянки ОСОБА_2 нецензурною лайкою, хапав її за руки, забрав мобільний телефон, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. ОСОБА_1 порушив Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. (а.с.3)

Відповідно до заяви від 03.10.2023 року та письмових пояснень від 03.10.2023 року потерпілої ОСОБА_2 зазначила, що її син ОСОБА_1 03.10.2023 року приблизно о 13.10 годині, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , виражався у її бік нецензурною лайкою, хапав її за руки, забрав мобільний телефон, після чого вона викликала поліцію. (а.с.5,6)

До суду апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 не з`явилась, проте у суді першої інстанції пояснювала, що ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру відносно неї, а саме ображав її та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Так, 03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 примушував її продати квартиру, яка є їхньою спільною частковою власністю. Тримав за руки та відібрав телефон. Вказані дії ОСОБА_1 відносно неї носять систематичний характер.

Крім того згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.10.2023 року серії ВАВ № 995513 поняті та свідки події були відсутні, та не зазначено про письмові пояснення свідків. Проте у матеріалах справи два письмових пояснення від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . (а.с.7-8)

Згідно вказаних пояснень родина ОСОБА_5 є сусідами потерпілої, які проживають за адресою АДРЕСА_3 та вказують, що 03.10.2023 року вони чули, що у їх сусідки ОСОБА_2 її син ОСОБА_1 ображав її та виражався нецензурною лайкою та це відбувалось не вперше.

Апеляційний суд не приймає до уваги вказані письмові докази ОСОБА_3 , ОСОБА_4 оскільки вказані особи не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення як свідки або поняті та з їх пояснень вбачається, що вони лише чули сварку та не були безпосередніми свідками події, надані пояснення несуть в собі лише їх припущення та у даному випадку не несуть доказового значення вини ОСОБА_1 .

Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 1643 від 10.10.2023 року в судовому засіданні відповідно до якого у ОСОБА_2 наявні тілесні ушкодження у вигляді: синця правого передпліччя, садні правого променевого-зап`ясткового суглобу - які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий предмет, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а.с.83-84)

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що дійсно встановити причинно-наслідковий зв`язок між вказаними ушкодженнями у висновку №1643 та діями особи, що притягається до адміністративної відповідальності на підставі матеріалів справи неможливо, оскільки безпосередніх свідків події не було, згідно наявних матеріалів справи не було, та іншими доказами крім пояснення потерпілої не підтверджуються.

У судовому засіданні першої і апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснював, що він не вчиняв сімейного насильства по відношенню до ОСОБА_2 . Вказав, що вони мають складні відносини у зв`язку із протиріччями з користування майном, яке належить їм на праві спільної часткової власності.

Таким чином, на обґрунтування обвинувачення вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи містять заяву та пояснення потерпілої ОСОБА_2 , на основі яких складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.10.2023 року серії ВАВ № 995513. Інших об`єктивних, належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що згідно пояснень сторін, стався конфлікт пов`язаний із майновими відносинами щодо користуванням спільним майном, взаємний, що не можна трактувати як вчинення насильства в сім`ї.

При цьому, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Відтак, обопільні словесні образи в межах конфлікту, який стався між власниками у межах родинних відносин, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення.

Апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

На переконання апеляційного суду, суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи та дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги під час апеляційного розгляду підтвердження не знайшли, а тому є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 надавав у судді пояснення про спір з питань розпорядження спільним майном, про наявну медичну експертизу № 1643 від 10.10.2023р., що дії які начебто вчиняв ОСОБА_1 були без сторонніх свідків, апеляційний суд вважає, їх безпідставними такими які були оцінені судом першої інстанції у своєму рішенні та надані висновки з цими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що в 2022 році Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу розглядалася справа № 212/1663/22 за аналогічними обставинами, щодо ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 за подіями які розглядаються судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення від 03.10.2023 року серії ВАВ № 995513, та як сам зазначає провадження у вказаній ним справі було закрито судом з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Наведені доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів по справі та викривленню подій, які мали місце 03.10.2023 року, на користь потерпілої ОСОБА_2 , наведені апелянтом міркування, що при конфлікті пов`язаного із майновими відносинами щодо користуванням спільним майном, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є безпідставними та носять суб`єктивний характер які не підтверджені доказами.

З урахуванням наведеного, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Прохорова О.О. який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року, у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.173-2, ст.185 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя