Справа № 149/3106/23
Провадження № 33/801/1093/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника - адвоката Поворознюка Бориса Миколайовича на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 через захисника - адвоката Поворознюка Б.М. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю діях водія події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що працівниками поліції порушено процедуру складання протоколу та інших матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , зокрема останній не був доставлений до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння, оскільки він не погодився з результатами приладу «Драгер». Одночасно звертає увагу на те, що ця відмова ОСОБА_2 була зроблена під впливом свого знайомого та іншого працівника поліції, який неодноразово наголосив, що у будь якому разі буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

На думку апелянта відповідальність за керування транспортним засобом у нетверезому стані можливе лише в разі фіксації такого стану в медичному закладі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 і його захисник адвокат Поворознюк Б.М. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах викладених в ній, і просили задовольнити. ОСОБА_2 пояснив, що відмова від проходження огляду в лікарні була пов`язана з тим, що його не було ким підмінити. Він водій молоковоза, а безпосередніх здавачів молока знає тільки він.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КпАП України, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який відповідає санкції ч. 1 статті 130 КпАП України особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Перевіряючи доводи апелянта щодо невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КпАП України, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КпАП України, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 254 КпАП України передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам статті 283 КпАП України і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що поставлено йому у вину, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №183334 від 19.09.2023 року водій ОСОБА_2 о 05 год 26 того ж дня 19.09.2023 по вул. Миру в с. Уланів Хмільницького району Вінницької області керував автомобілем ГАЗ 53А д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотесту «Drager 6810» на місці зупинки, результат якого становить 0,84 %

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, а тому його дії кваліфіковані за ч. 1 статті 130 КпАП України.

Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_2 ознайомився та підписав його у відповідних графах, зазначивши, що пояснень по суті порушення не надає.

Викладені у протоколі обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3, 4), відповідно до даних якого огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проводився у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота та записом з камер спостереження патрульних, з якого слідує, що ОСОБА_2 погодився пройти та пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager». Відповідно до роздруківки приладу «Drager 6810» за результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду в освідуваної особи ОСОБА_2 встановлено стан алкогольного сп`яніння 0,84‰, із результатом якого він не погодився.

У зв`язку з незгодою ОСОБА_2 з результатами приладу «Drager 6810» працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак останній відмовився від проходження такого огляду, пояснивши свою відмову тим, що він не може покинути автомобіль.

Згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КпАП України.

Втім, хоч положення даної Інструкції і гарантують право водія пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у разі його незгоди з результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу, проходження такого огляду має бути добровільним. Тобто у випадку, коли особа заявила про незгоду з результатом огляду, однак відмовилась їхати до медичного закладу та проходити огляд у лікаря, працівники поліції позбавлені можливості будь-яким чином вплинути на рішення цієї особи. У такій ситуації водій фактично відмовляється від свого права спростувати результати огляду, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу.

Водночас, апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складено за інше правопорушення ніж те, яке описано в фабулі протоколу, оскільки у протоколі серії ААД №183334 від 19.09.2023 повністю відображено процес проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння, його результати та допущене останнім порушення вимог ПДР, а саме: п. 2.9а цих Правил. Інспектором поліції суть вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення викладено згідно з вимогами ст. 256 КпАП України, а тому жодних порушень у цій частині апеляційний суд не вбачає.

При цьому слід зазначити, що незгоду ОСОБА_2 з результатом проведеного огляду та подальшу відмову їхати до медичного закладу не слід розцінювати як порушення ним п. 2.5 ПДР, оскільки останній пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; за результатами такого огляду у нього виявлено 0,84‰ алкоголю в крові, тобто факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом є належно підтвердженим. Враховуючи, що ОСОБА_2 відмовився їхати до закладу охорони здоров`я для проходження повторного огляду, його незгоду з результатами драгера апеляційний суд розцінює як формальну, оскільки така не була підтверджена реальними діями.

Отже, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

При цьому суд наголошує, що керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Посилання апелянта на те, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі зроблена ОСОБА_2 під впливом інших осіб, в тому числі працівника поліції не заслуговують на увагу, оскільки матеріали провадження жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції та щодо оскарження таких дій та його результатів. Апелянтом не наведено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні його до адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Поворознюка Бориса Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник