Справа 573/1488/23
Номер провадження 3/573/627/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

(повний текст)

16 листопада 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді СВИРГУНЕНКО Ю.М.,

з участю секретаря ФЕДОРЧЕНКО Г.В.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ПАШКОВА С.І.,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , працюючої оператором ВПЗ «Білопілля», РНОКПП НОМЕР_1 , п/в серії НОМЕР_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

12 серпня 2023 року о 23 годині 25 хвилин в районі будинку №84 по вул. Соборній у м. Білопілля ОСОБА_5 керувала автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820». Результат огляду склав 1.88‰, тест №155. Таким чином, ОСОБА_5 порушила п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що ввечері 12 серпня 2023 року, на час не звернула увагу, їй зателефонував чоловік ОСОБА_6 та попросив забрати з рибалки, бо почався сильний дощ. Після цього вона попросила сусіда ОСОБА_7 , щоб він звозив її по чоловіка. По дорозі назад, на вул. Соборній зупинилися неподалік від будинку, в якому проживає мати чоловіка. Останній відніс у підвал рибальські снасті та повернувся до машини. У той час як під`їхали працівники поліції, вона разом з чоловіком та ОСОБА_7 сиділи в автомобілі, який стояв на узбіччі дороги. Так як їй належить транспортний засіб, вона вийшла до поліцейських. Оскільки в ОСОБА_7 немає посвідчення водія, не повідомила останнім, що він був за кермом. На пропозицію співробітників поліції пройти огляд на місці зупинка, шляхом продуття газоаналізатора Драгер погодилася. Після цього, їй повідомили, що на неї буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду не оспорювала, наслідки складання протоколу розуміла.

Захисник Пашков С.І. у судовому засіданні просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки факт керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності не зафіксований, крім того, всупереч положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейськими не складався акт огляду водія.

Заслухавши ОСОБА_5 , її захисника Пашкова С.І., свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , оцінивши наявні в матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

За правилами ч. ч. 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. п. 2, 3, 6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 не визнала свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, її вина у вчиненні цього правопорушення знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка поліцейського ОСОБА_8 , який підтвердив, що 12 серпня 2023 року о 23 годині 25 хвилин за допомогою проблискових маячків по вул. Соборній у м. Білопілля, в районі школи №2 був зупинений автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався невпевнено, в період дії комедіантської години та з непрацюючою лівою фарою. З-за керма цього транспортного засобу вийшла ОСОБА_5 . На запитання, звідки їдуть, остання відповіла, що з рибалки. В ході спілкування у ОСОБА_5 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, з чим вона погодилася. Разом з нею в машині був її чоловік та ще один громадянин. Останні підтвердили, що вживали алкоголь. ОСОБА_5 стверджувала, що саме вона була за кермом. В подальшому останню було відсторонено від керування, та він відвіз їх додому.

Також вина ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами, які були досліджені та перевірені судом.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 12 серпня 2023 року о 23 годині 25 хвилин в районі будинку №84 по вул. Соборній у м. Білопілля ОСОБА_5 керувала автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820». Результат огляду склав 1.88‰, тест №155.

З відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського встановлено, що ОСОБА_5 в ході бесіди з працівниками поліції, не заперечувала факт керування транспортним засобом. На пропозицію працівників поліції пройшла огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», результат якого не оспорювала, жодних зауважень щодо нього не висловлювала, на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я не наполягала.

На переконання суду, докази, надані на підтвердження винуватості ОСОБА_5 , є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Будь-яких підстав не довіряти наявним у матеріалах справи доказам суд не вбачає.

Зокрема, оцінюючи показання свідка ОСОБА_8 , суд виходить із того, що вони є логічними, послідовними та повністю відповідають матеріалам справи, у зв`язку з чим переконливі підстави не довіряти їм відсутні.

Водночас, показання свідка ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_5 не керувала автомобілем, суд оцінює критично, оскільки вони суперечать відеозапису, на якому зафіксовано, що в момент, коли підійшли працівники поліції, остання вийшла з машини зі сторони водійського сидіння, підтвердила, що вживала спиртні напої, не заперечувала, що керувала транспортним засобом та запитала у жінки-поліцейського, що їй робити.

Разом з цим, суд зазначає, що свідок ОСОБА_6 є чоловіком особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а відтак, зацікавлений у результаті розгляду справи. Крім того, його показання в судовому засіданні, об`єктивно суперечать матеріалам справи та вочевидь свідчать про упередженість та зацікавленість у тому, щоб ОСОБА_5 уникнула адміністративної відповідальності.

Стосовно намагань сторони захисту створити враження про те, що автомобілем керував ОСОБА_7 , а не особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд також звертає увагу на те, що цієї версії ОСОБА_5 стала дотримуватися лише під час розгляду справи в суді. Крім того, ці доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи належними і допустимими доказами.

Доводи захисника Пашкова С.І. про те, що працівники поліції ОСОБА_5 не зупиняли, автомобіль стояв на узбіччі дороги, у той момент, коли вони під`їхали, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у будь-якому випадку, і виявленню цього правопорушення не обов`язково повинна передувати безпосередня зупинка автомобіля поліцейським у випадках, передбачених Законом України «Про національну поліцію».

До такого висновку суд приходить, враховуючи, зокрема, правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (заяви №15809/02 та №25624/02), відповідно до якої будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та користування автомобілем є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абз. 3 та 4 п. 27 постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування транспортними засобами необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно з п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08 листопада 1968 року) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію ( ОСОБА_9 , 01 травня 1971 року), кожний транспортний засіб, який знаходиться в русі, повинен мати водія. Водій повинен контролювати свій транспортний засіб таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку. Водію транспортного засобу необхідно уникати будь-яких дій, не пов`язаних з водінням.

З відеозапису вбачається, що коли під`їхали працівники поліції, автомобіль стояв на узбіччі дороги і з нього вийшла ОСОБА_5 . На прохання інспектора поліції надати документи, які посвідчують особу та технічний паспорт на автомобіль, вона надала необхідні документи. Під час спілкування з поліцейськими не заперечувала, що є водієм транспортного засобу, зазначивши, що забравши чоловіка з риболовлі повертався додому та продула газоаналізатор Драгер.

ОСОБА_5 реалізувала своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи адвоката Пашкова С.І. щодо відсутності акту огляду на стан сп`яніння не спростовують самого факту скоєння ОСОБА_5 адміністративного правопорушення. Відсутність у матеріалах справи акту та направлення є формальним недоліком, який не впливає на результат проведеного огляду за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, цифровий показник якого визначив 1.88 проміле алкоголю в крові водія. З результатами проведеного тестування ОСОБА_5 була згодна, жодних зауважень не висловлювала, на проведенні огляду в медичному закладі не наполягала, що підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, а відтак порушення вимог ст. 266 КУпАП відсутні.

Долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на ньому об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суд визнає вказаний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення та показаннями свідка ОСОБА_8 зробити висновок про те, що в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП, постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Заперечення ОСОБА_5 про те, що вона не керувала автомобілем, а працівники поліції зафіксували лише її присутність біля транспортного засобу, який стояв на узбіччі дороги, суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються зібраним по справі доказами, які були досліджені та перевірені судом.

У статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, вина ОСОБА_5 доведена поза розумним сумнівом і її дії вірно кваліфіковані за частиною першою статті 130 КУпАП як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказів, що спростовували б винність особи яка притягається до адміністративної відповідальності суду не надано.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 24 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке тягне за собою потенційну небезпеку для учасників дорожнього руху, а також виходячи з того, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобами, суд дійшов висновку, що накладення на ОСОБА_5 даного виду стягнення відповідає меті виховання особи та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення, на підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з ОСОБА_5 в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 33, 40-1, 245, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_11 , що штраф має бути сплачений протягом 15 днів з дня вручення постанови.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлений 16 листопада 2023 року.

Суддя