Справа № 541/2132/23
Номер провадження3/541/754/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Вірченко О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не встановлено,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2023 року серії ААД № 347980, 29 квітня 2023 року о 23 год 40 хв. у м. Миргороді по вул. Миргородських Дивізій, 1д ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та порушення координації рухів; від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, він себе не визнає, просив закрити провадження по даній справі. ОСОБА_1 вказав, що 28 квітня 2023 року близько 23 год 35 хв. він, керуючи транспортним засобом, заїхав на АЗС «BVS», розташовану в м. Миргороді по вул. Миргородських Дивізій, з якої близько 23 год 40 хв. виїхав та повернув на вул. Гоголя праворуч, де був зупинений працівниками поліції. Причини зупинки ОСОБА_1 були невідомі, оскільки ПДР він не порушував, тому не поспішав надавати поліцейським документи. При цьому ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та пропонував працівникам поліції для такого огляду проїхати до медичного закладу, але його прохання поліцейськими не розглядалось. Згодом поліцейський повідомив ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Після того, як поліцейський оголосив, що складатиме протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 знову пропонував доставити його до медичного закладу. Вважає, що поліцейськими було порушено п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Після складання протоколу ОСОБА_1 сів за кермо та без перешкод поїхав додому. В зв`язку із наведеним просив справу відносно нього закрити.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Батієнко Я.І. звернувся з клопотанням про закриття провадження та зазначив наступне. З матеріалів справи, письмових пояснень ОСОБА_1 , показань свідка ОСОБА_2 вбачається, що у останнього виникла підозра, що 29 квітня 2023 року, перебуваючи на АЗС «BVS», водій транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT знаходиться у нетверезому стані, однак поліцейський не вжив ніяких заходів реагування щодо перевірки своїх підозр та можливого припинення і документування правопорушення. Таку бездіяльність під час судового розгляду поліцейський пояснив тим, що хотів дочекатися водія і спостерігав, чи не буде він знову сідати за кермо. Після того, як ОСОБА_1 знову сів за кермо та виїхав з території АЗС, він був зупинений поліцейськими. Така поведінка ОСОБА_2 свідчить, що він умисно не протидіяв ОСОБА_1 у здійсненні керування транспортним засобом, чим створив собі потенційну можливість звинувати водія у керуванні в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію». Після зупинки транспортного засобу інспектор поліції не вчинив жодних дій, спрямованих на проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а вимагав пред`явлення документів для перевірки. З відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував пред`явленню документів, однак після доставки у медзаклад, куди просив його доставити для проведення огляду на стан сп`яніння щонайменше 10 разів. З цього слідує, що ОСОБА_1 на виконання вимог п. 2.5 ПДР неодноразово погодився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, але поліцейськими такі пропозиції свідомо ігнорувалися з причин непред`явлення документів. В результаті тривалої розмови відмова ОСОБА_1 пред`явити документи для огляду була не об`єктивно переведена інспектором поліції в площину відмови від проходження огляду. При цьому з відеозапису вбачається прибуття ще кількох поліцейських на місце зупинки, які надали анкетні дані на водія, що свідчить про відсутність у поліцейського ОСОБА_2 перешкод у видачі ОСОБА_3 направлення для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак таке направлення взагалі не оформлювалось. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, однак дані свідків у протоколі відсутні, з відеозапису вбачається, що свідки не залучалися. Крім зазначеного, поліцейськими не було виконано вимогу закону щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом. Оскільки притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, просив провадження у справі закрити.

Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, інспектор СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Бельков В.В. під час судового розгляду справи зазначив наступне. У вечірній час 29 квітня 2023 року він перебував на АЗС та побачив, як із автомобіля, який під`їхав на автозаправну станцію, вийшов чоловік з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Приблизно через 10 хв. він поїхав і інспекторами поліції було прийнято рішення його зупинити. Коли водій транспортного засобу вийшов з автомобіля, він не втримав рівновагу, у останнього була нечітка мова, порушення ходи. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, в медичному закладі, але він відмовився. Водій відмовлявся надати документи. Після встановлення його особи поліцейськими було прийнято рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 зазначив, шо одразу, як побачили водія з ознаками алкогольного сп`яніння, не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки була відсутня фіксація руху та керування водієм транспортним засобом, тому поліцейські дали можливість водію від`їхати, після чого автомобіль було зупинено. Направлення до закладу охорони здоров`я виписувалось на місці зупинки.

Вислухавши пояснення особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд. Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

У відповідності зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім зазначеного, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У відповідності з п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до п. 6 розділу Х вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2023 року серії ААД № 347980, ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було додано відеозаписи з нагрудної камери та відеореєстратора, при перегляді яких встановлено наступне.

Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 інспектор поліції не пояснив причину зупинки, а одразу запропонував надати водію відповідні документи та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Документи ОСОБА_1 не надавав, але зазначав про готовність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (зафіксовано на відео о 23:40:18, 23:45:27, 23:45:42, 23:45:49, 23:46:03, 23:46:48, 23:47:12, 23:47:39, 23:47:52, 23:56). В свою чергу, поліцейські не вчиняли жодних дій для доставки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я. Після прибуття на місце зупинки транспортного засобу другого екіпажу патрульної поліції, особу ОСОБА_1 було встановлено, але після встановлення особи поліцейські не доставили водія до закладу охорони здоров`я, а зазначили про складання протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З відеозапису також не вбачається наявності свідків під час фіксації правопорушення, факту вручення ОСОБА_1 направлення до закладу охорони здоров`я, а також роз`яснення його прав та обов`язків.

Пам`ятка про права та обов`язки особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не містять підпису ОСОБА_1 , факт відмови в отриманні зазначених документів або підпису в них поліцейськими із залученням свідків не зафіксовано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом; оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суддя вважає, що винуватість останнього в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином не підтверджується, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 213, 221, 283 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. М. Вірченко