ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2405/23 Головуючий суддя І інстанції Янцовська Т. М.
Провадження № 33/818/1020/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Мизиненко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мизиненко І.О. на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 ,

- визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з конфіскацією предметів торгівлі, а саме алкогольних напоїв.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 24.05.2023 року о 09:30 год. ОСОБА_1 в магазині «продукти» за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала господарську діяльність без одержання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

В своїй апеляційній скарзі захисник Мизиненко І.О. просила судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що справа поверталась для належного оформлення до правоохоронного органу, однак недоліки усунуті не були, а суд першої інстанції на це не звернув увагу. Вказує на те, що судом не встановлено всі обставини справи, а саме не встановлена кількість майна, яке було вилучене у ОСОБА_1 , його назва та вартість, а також обставини, за яких було здійснено вилучення цих товарів. Посилається на порушення працівниками поліції чинного законодавства під час складення ними протоколу. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність. Також посилалася на те, щ суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , однак остання просила суд відкласти розгляд цієї справи у зв`язку із необхідністю залучення захисника та ознайомлення з матеріалами справи.

Крім того, захисник просила поновити їй пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2023 року, посилаючись на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 участі не приймала, та заздалегідь просила суд відкласти розгляд, оскільки бажала ознайомитись з матеріалами справи та скористатись правом на захист та укласти договір із захисником професійним адвокатом. А копію судової постанови ОСОБА_1 отримала лише 01 вересня 2023 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права оскарження судових рішень, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Мизиненко І.О. в інтересах ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Мизиненко Я.О. повідомила, що ОСОБА_1 дійсно повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак внаслідок перебування в зоні де систематично відбуваються обстріли, що значно ускладнює пересування, не виявила бажання приймати участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції та доручила захищати її своєму адвокату Мизиненко І.О.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268 та 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника без участі ОСОБА_1 за обов`язковою участю апелянта - адвоката Мизиненко І.О.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Мизиненко І.О., яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався всіх вказаних вимог закону.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі наведено об`єктивні відомості, які свідчать про помилковість висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винною послався на докази, а саме зазначив, що наявність вини ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, пояснення ОСОБА_1 .

Однак, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, аналізуючи зміст цієї статті, апеляційний суд дійшов висновку, що докази у справі про адміністративне правопорушення підлягають обов`язковій оцінці. Правильна оцінка доказів це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого і правильного рішення у справі. Оцінка доказів виявляється у процесуальному закріпленні висновків, які були зроблені судом в результаті проведення такої оцінки.

З оскаржуваної ухвали об`єктивно вбачається, що суд першої інстанції лише перелічив докази, проте не навів будь-яких фактичних відомостей та висновків про те, що ці докази доводять або спростовують певні обставини, не надавши ним будь-якої правової оцінки.

Крім того, відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже у суд апеляційної інстанції вбачає необґрунтованість висновків суду першої інстанції доведеності вини ОСОБА_1 , виходячи з фактичного змісту мотивувальної частини оскаржуваної постанови.

Зокрема, в матеріалах справи не міститься будь-яких об`єктивних фактичних відомостей, які свідчать, що саме ОСОБА_1 здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями без відповідної ліцензії, оскільки визнання своєї вини ОСОБА_1 , яка зазначала, що не має ліцензії на продаж алкогольних напоїв, не може бути виключним доказом її винуватості, оскільки це визнання повинно узгоджуватись з іншими доказами та обставинами у справі.

Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник надав для ознайомлення суду ліцензію на право здійснення торгівлі алкогольними напоями у цьому магазині та зазначив, що у цьому магазині здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , яка продає продуктові товари, а інша особа, як ФОП, яка саме і здійснює продаж алкогольних напоїв та має відповідну ліцензію у приміщенні цього ж магазину.

Суд першої інстанції не звернув увагу на наявність такої ліцензії та не з`ясував, чим саме торгує ОСОБА_1 , як ФОП, оскільки розглядав справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також без допиту свідків.

При цьому належить врахувати, що відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 (арк.16) вбачається, що вона виявила бажання скористатись своїм правом та просила ознайомитись з матеріалами справи, залучити захисника, у зв`язку з чим просила відкласти розгляд цієї справи.

Ця заява була подана заздалегідь до призначеного судового засідання, а суд першої інстанції проігнорував цю заяву та в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 , що поза розумним сумнівом свідчить про порушення права на захист ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що суд першої інстанції отримав в своє провадження справу для розгляду 16.08.2023 року та призначив її відразу на 23.08.2023 року.

Відповідно до вимог ст. 272-2 КУпАП вбачається, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Отже, єдиним способом виклику особи у справі про адміністративне правопорушення є судова повістка. Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах цієї справи вбачається, що судова повістка судом першої інстанції ОСОБА_1 взагалі не направлялась, що свідчить про невиконання судом першої інстанції вимог цієї статті.

Відповідно до довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» (арк. 15) вбачається, що ОСОБА_1 отримала СМС-повідомлення про розгляд справи стосовно неї 17.08.2023 року, проте заяви про надіслання їй відповідних електронних повідомлень ОСОБА_1 до суду не надавала.

Об`єктивно вбачається, що справа до розгляду була призначена вперше, а тому у суду апеляційної інстанції немає підстав вважати, що ОСОБА_1 таким чином намагалась затягнути розгляд справи, оскільки вона скористалась своїм правом на захист та на ознайомлення з матеріалами цієї справи, що судом було проігноровано.

Крім цього, постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.07.2023 року ця справа поверталась до Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області для належного дооформлення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки протокол вилучення від 24.05.2023 року, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення не містить відомостей щодо місця зберігання вилучених речей та їх вартості. Відомості щодо грошей, одержаних внаслідок цього адміністративного правопорушення, відсутні, хоча протокол містить посилання на здійснення продажу пива.

Отримавши матеріали справи для розгляду, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вимоги постанови судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.07.2023 року правоохоронним органом будь-яким чином не виконані.

Тобто матеріали справи не містять будь-яких інших документів, ніж ті які направлялись до суду для розгляду вперше та були повернуті для дооформлення. Слід зазначити, що відсутні також будь-які рапорти працівників поліції або заяви чи клопотання будь-яких інших осіб.

Отже, поза розумним сумнівом вбачається, що орган, якому було доручено здійснити дооформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення будь-яких дій щодо дооформлення, зазначених у судовій постанові, - не здійснював, на що суд першої інстанції під час винесення оскаржуваної постанови також уваги не звернув, що свідчить про істотну неповноту та однобічність дослідження доказів в суді першої інстанції.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 24 листопада 2011 року у справі «Загородній проти України», заява № 27004/06 суд зазначив, що особа, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатись особисто, повинна бути в змозі скористатись юридичною допомогою за власним вибором (див. рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хорватії» (Hanzevadki v. Croatia), заява № 17182/07, п. 21, з подальшими посиланнями).

Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши відомості, що є в справі, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2023 року підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, згідно доводів поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Мизиненко І.О. задовольнити, поновивши їй процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Мизиненко І.О. задовольнити частково.

Постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков