ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомир Кузнецов Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №424670 від 17.10.2023, ОСОБА_1 17.10.2023 о 20 годині 04 хвилин по вул. Героїв Пожежників, 35 в м. Житомирі, керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai Santa FE номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в протилежному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.п.10.4, 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №085417 від 17.10.2023, ОСОБА_1 17.10.2023 о 20 годині 04 хвилин по вул. Героїв Пожежників, 35 в м. Житомирі, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, керував транспортним засобом Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком №839 від 17.10.2023. ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 17.10.2023 йому зателефонували та сказали прийти, бо сталася дорожньо-транспортна пригода і не можуть знайти водія. Прийшовши на місце ДТП на нього склали протокол. Зауважив, що за кермом у вказаний в протоколі час не перебував, був інший водій. Автомобіль не його, але іноді ОСОБА_1 користується цим автомобілем.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 17.10.2023 їхав ввечері та йому на зустріч рухався транспортний засіб Volkswagen Golf білого кольору, який в`їхав в ліву сторону його авто. Після зіткнення Volkswagen Golf проїхав далі близько 500 метрів. Поки потерпілий вибрався із свого заблокованого автомобіля та підійшов до автомобіля Volkswagen Golf, то побачив, що поруч стояли кілька чоловіків, один з них ОСОБА_1 . Він не бачив, хто саме з них був за кермом. На питання, хто перебував за кермом, не відповідали.

Суддя, вислухавши ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, суд вважає необхідним об`єднати матеріли про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в одне провадження.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.п. 2.9а, 10.4, 12.1 ПДР України, згідно з якими перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння та за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачена ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

З аналізу наведених норм слідує, що для звинувачення особи у вчиненні зазначених правопорушень необхідно, перш за все, встановити факт управління нею транспортним засобом та виконання функцій водія.

Водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, як а навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 ПДР).

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія від запуску двигуна та початку руху до повної зупинки транспортного засобу та вимкнення двигуна.

Крім того, Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 20.02.19 за справою № 404/4467/16-а зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин працівником поліції надано відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.

На долученому відеозаписі зафіксоване лише спілкування з ОСОБА_1 , який при цьому перебуває на вулиці в оточенні інших чоловіків та заперечує факт керування транспортним засобом. Висловлює послідовні покази незгоди із фактом керування транспортним засобом. Інші чоловіки, які перебували поруч із ОСОБА_1 також не вказували на нього, як на водія транспортного засобу Volkswagen Golf.

При цьому, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_2 або виходу його із автомобіля на відео не зафіксовано, а також не підтверджується іншими доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема показами потерпілого, а тому неможливо достовірно поза розумним сумнівом встановити чи дійсно останній перебував за кермом даного автомобіля та керував ним.

Крім того, згідно пояснень потерпілого ОСОБА_2 наданих безпосередньо в судовому засіданні, йому невідомо та він не бачив, хто був за кермом Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_2 , в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованих правопорушень, суду не надано.

Таким чином, матеріали справи не містять жодних доказів, зокрема відеофіксації, керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_4 , та його зупинки після вчинення ДТП та перед пред`явленням вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Слід відзначити, що відповідно до загальних засад КУпАП суд не має права здійснювати самостійне та з власної ініціативи відшукання доказів, які можуть свідчити про винуватість особи, тим самим виступати в ролі державного обвинувача та має досліджувати лише існуючи докази, які долучені або відображені в протоколі.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколах про адміністративне правопорушення та наявні відеозаписи спілкування із ОСОБА_1 не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не підтверджують безпосереднього факту керування транспортним засобом та причетності особи до ДТП.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не надані такі докази і в ході судового розгляду, що виключає склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП через відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 36, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати в одне провадження справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (295/14687/23, 3/295/4609/23) за ч.1 ст.130 КУпАП України та справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (295/14688/23, 3/295/4610/23) за ст.124 КУпАП України, присвоїти номер провадження №3/295/4609/23 (№295/14687/23).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя: Д. В. Кузнецов