ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2023 Справа №607/16930/23

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 502770 від 06 вересня 2023 року, 26 серпня 2023 року о 14 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Шептицького, 26, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10А Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просить відкласти розгляд справи у зв`язку з хворобою, через яку йому важко ходити, приблизний термін реабілітації пів року. Разом з тим, суддя не вбачає підстав для задоволення такої заяви, виходячи з наступних підстав. Судом враховано, що розгляд даної справи двічі відкладався на підставі заяви ОСОБА_1 , а саме 26 вересня 2023 року та 24 жовтня 2023 року. При цьому, не маючи змоги особисто прибути в судове засідання, ОСОБА_1 протягом двох місяців не забезпечив також участі захисника при розгляді даної справи. Тому, враховуючи строки розгляду справи, встановлені ст. 38 КУпАП, а також вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи у його відсутності.

Положеннями ст. 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. При цьому, такі дії мають вчинятися свідомо з метою покинення місця ДТП. Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини та мотивом нехтування забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Як встановлено в судовому засіданні, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 мав намір залишити місце дорожньо-транспортної пригоди через нехтування правилами безпеки дорожнього руху.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 06 вересня 2023 року вбачається, що він не відчув будь-якого контактування з іншим автомобілем, тому виїхав з ринку і поїхав по справах.

Таким чином, судом не встановлено суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КпАП слід закрити, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.9, п.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. М. Позняк