Справа № 692/1153/23
Провадження № 3/692/773/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року смт Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-ки України, непрацюючої, РНОКПП: невідомо, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 947472 від 09.10.2023р., ОСОБА_1 09.10.2023р. о 16:00 год. в АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, здійснювала роздрібну торгівлю горілчаними виробами з рук а саме: допустила продаж 0,5 л. горілки гр. ОСОБА_2 за кошти у сумі 70 грн., чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

У судове засідання 20.11.2023р. гр. ОСОБА_1 не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв та клопотань до суду не надсилала.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема Рішення від 03.04.2008р. справа "Пономарьов проти України", сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 947472 від 09.10.2023р. гр. ОСОБА_1 була повідомлена про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, яка відбудеться за викликом до суду, копію протоколу отримала.

Тому, враховуючи вказані обставини, суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 , відповідно ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули правопорушення, сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 947472 від 09.10.2023р. ОСОБА_1 09.10.2023р. о 16:00 год. в АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, здійснювала роздрібну торгівлю горілчаними виробами з рук а саме: допустила продаж 0,5 л. горілки гр. ОСОБА_2 за кошти у сумі 70 грн.

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 947472 від 09.10.2023р., письмові пояснення ОСОБА_1 від 09.10.2023р., довідку ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від 5850/66/01 від 02.11.2023р. та супровідний лист.

Інших доказів суду не надано.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 156 КУпАП настає за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами з рук, тобто торгівля означеними виробами суб`єктами, які відповідно до вимог законодавства не мають права на здійснення такої торгівлі.

Відповідно до положень ст. 1 вказаного Закону алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 09.10.2023р. перебувала вдома та продала місце алкогольний напій горілку місткістю 0,5л. за гроші в сумі 80 грн. ОСОБА_2 , вину визнає.

Згідно довідки ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 156 КУпАП не притягувалась.

З наданого на розгляд суду протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що проведено особистий огляд та огляд речей, що були у гр. ОСОБА_1 при цьому нічого не вилучалось. Інших відомостей про вилучення, за вказаних у протоколі серії ВАБ № 947472 від 09.10.2023р. обставин, зразків речовини та направлення на дослідження для встановлення їх приналежності до певного виду чи групи речовин, зокрема, алкогольних напоїв, не надано. Таким чином матеріали не містять жодних відомостей про вилучення у ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 зразків речовини та їх дослідження. Належними доказами не підтверджено, що у гр. ОСОБА_1 наявні будь-які алкогольні напої, якими та здійснює торгівлю. У ОСОБА_1 такі речовини не вилучались і їх дослідження не проводилось.Тому не є зрозумілим, на підставі чого працівники поліції зробили висновок про продаж гр. ОСОБА_1 гр-ну ОСОБА_2 горілчаних виробів. Окрім того, висновок про продаж таких виробів працівниками поліції зроблено виключно зі слів ОСОБА_1 , інших доказів на підтвердження даного факту не надано.

Суд звертає увагу, що сам факт визнання особою вини у вчиненні правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 947472 від 09.10.2023р. не містить відомостей про свідків чи потерпілих. Таким чином процесуальний статус ОСОБА_2 , відомості про якого вказано у фабулі скоєння правопорушення гр. ОСОБА_1 та у її письмових поясненнях, не визначено.

Більше того, письмові пояснення ОСОБА_2 до матеріалів справи не долучено, як і не вказано, що той від надання таких пояснень відмовився.

Також матеріали не містять жодних відомостей про долю грошових коштів, нібито отриманих ОСОБА_1 внаслідок такого продажу, відомості про вилучення таких коштів у матеріалах справи відсутні.

Також не є зрозумілим формулювання фабули правопорушення - «допустила продаж 0,5 л. горілки», що не є тотожним поняттю «продала» та не свідчить про вчинення особою конкретних дій (продаж) у даному випадку.

До матеріалів справи не долученого жодного доказу, що свідчить про обставини виявлення адміністративного правопорушення та необхідність проведення працівниками поліції перевірки по вказаному у протоколі факту, як то рапорт поліцейського, заява потерпілої особи, тощо, тому доцільність проведення перевірки, наслідком якої став вказаний протокол серії ВАБ № 947472 від 09.10.2023р., викликає у суду сумніви.

Таким чином, факт продажу горілчаних виробів 09.10.2023р. о 16:00 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, яким визначено межі судового розгляду, не знайшов свого підтвердження під час дослідження у судовому засіданні, оскільки не підкріплений належними доказами.

Суд вважає, що працівники поліції припустились суттєвих помилок при фіксації даного адміністративного правопорушення, оскільки чітко не встановили учасників правопорушення, зокрема свідків та/або потерпілих, не опитали таких осіб, не здобули належних доказів здійснення особою торгівлі алкогольними напоями та визначення виду таких напоїв, не вилучили об`єкти скоєння адміністративного правопорушення та отримані внаслідок такого продажу кошти, належним чином не зафіксували факт виявлення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскількиматеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкримінованому їй діянні та наявності у її діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за цією нормою закону, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 156, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.О. Левченко