Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1217/23

У К Р А Ї Н А
Ружинський районний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2023 року
Суддя Ружинського районного суду Житомирської області Митюк О.В.,
за участю секретаря судового засідання Кащук Л.С.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Остапчука І.В.,
розглянувши матеріали, які надійшли з ВПД №2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , не працюючого,
громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,
в с т а н о в и л а:
До Ружинського районного суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав та показав, що він не був п`яний так як випив на передодні, не пив так як не може багато пити бо має з серцем проблеми. У нього хвороба серця і він приймає препарати. В лікарню не поїхав так як йому сказали, що так буде простіше. Поліцейський йому у автомобілі сказав, що забере автомобіль на штраф майданчик. Поїхав на власному автомобілі додому так як поліцейський сказав, що продуєш і скоріше поїдеш додому а автомобіль не будемо ставити на майданчик. Випив на передодні і не снідав, пополоскав зуби ополіскувачем з м`ятним смаком.
28 серпня 2023 його зупинили біля колгоспу, як їхати до лікарні в Ружині. В Ружин він приїхав до лікарні, привіз брата. Зупинили,перевіряли газовий балон. Коли відкрив багажник, поліцейський сказав, що від нього чути алкоголь. Надали драгер, продув, розписався і всіх документах, пояснення писав, що диктували, про те, що потрібно їхати в лікарню він не знав. Писав та розписувався щоб не забрали авто на штраф майданчик. Потім поліцейські пояснили, що можна було проходити в лікарні, після того як склали протокол, тоді він сказав, що може пройти в лікарні, але сказали, що пізно вже пройшло пів години.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Остапчук І.В. в судовому засіданні проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення заперечив та просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вважає, що надані поліцейськими докази про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
В своєму письмовому клопотаннях зазначив, що в даному випадку працівники поліцію грубо проігнорували вимоги ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Жодної законної підстави для зупинки транспортного засобу працівники поліції не мали. ОСОБА_1 не порушував Правил дорожнього руху та не мав наміру їх порушувати. ОСОБА_1 не був проінформований поліцейським про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, як то передбачено вимогами ст.35 Закону України «Про національну поліцію». За відсутності у поліцейського підстав для зупинки автомобіля така зупинка є порушенням законних прав громадян на свободу пересування.
Відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу є підставою вважати неправомірними всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані (докази).
При цьому, вказані обставини не були повідомлені ОСОБА_1 після його зупинки.
Одразу після зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівники поліції звинуватили його в тому, що він керує з ознаками алкогольного сп`яніння, при тому, що доказів таких ознак до адміністративного матеріалу не додано. Разом з цим, у поліцейських не виникали жодних підстав щодо відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія.
Як вбачається із відеозапису події, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, підозра про керування ОСОБА_1 автомобілем в стані сп`яніння ґрунтується на запаху цукерки з ротової порожнини.
Вважає, що ОСОБА_1 погоджувався на проведення обстеження в медичному закладі, але працівник поліції змусив його пройти огляд на місці зупинки та підписати всі необхідні документи взамін на те, що в подальшому він дозволить ОСОБА_1 керувати автомобілем.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи та відеозаписів з фіксацією обставин події, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та доведено належними і допустимими доказами сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці.
Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17).
Допитаний в якості свідка, ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що він їхав з братом та їх зупинили працівники поліції, сказали що водій молодо виглядає, поліцейські перевірили документи. Його брат пішов з поліцейським потім підійшли до машини. Поліцейський сказав, йому дихнути і все буде добре, потім приїхав інший екіпаж.
Того дня, брат ОСОБА_1 віз його в лікарню, щоб забрати лікарняний, його зупинили біля колгоспної контори в смт Ружині.
Поліцейські зупинили, сказали до брата, що він молодо виглядає. Поліцейські відійшли з братом до поліцейської 1 машини . Він чув як поліцейські сказали продути в Драгер.
Це все зайняло десь більше 20-30 хвилин. Інший водій приїхав і брат більше не керував. Коли вони їхали то брат був тверезий. По стану здоров`я брату не можна вживати алкоголь.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 263389 від 28.08.2023; розписку про роз`яснення прав та обов`язків передбачених ст.. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП; розписку про інформування особи, яка підлягає огляду н стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я ; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; результат проведення тесту; рапорт інспектора СРПП ВПД № 2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області.
Вказані докази суддя не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
На вимогу поліцейського відповідно до п. 2.4 цих Правил водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 35 вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.
З рапорту інспектора СРПП ВПД № 2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області вбачається, що транспортний засіб нібито було зупинено на підставі отриманої інформації щодо керуванням автомобілем особою без водійського посвідчення. Отже, працівник поліції в своєму рапорті мотивував зупинку наявністю інформації, яка свідчила про те, що водій може порушувати ПДР .
Як вбачається з матеріалів справи та відеозаписів з фіксацією обставин події, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів, чинних під час дії воєнного часу, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Не містять таких доказів і наявні у справі відеозаписи з камер поліцейських.
З рапорта працівника поліції інформацію про порушення ПДР України водієм автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 було повідомлено йому не відомою особою, але до матеріалів справи не було долучено будь-яких доказів отримання такої інформації (протоколу прийняття повідомлення, фіксації повідомлення по лінії «102», звукозапису телефонної розмови, тощо).
За таких обставин суд вважає, що водієм ОСОБА_1 не допущено порушень Правил дорожнього руху, чи інших дій, за які його транспортний засіб слід було зупинити, у зв`язку із чим, та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В п. 39 Рішення ЄСПЛ «Лучанінова проти України» Суд зробив висновок, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушив заявник у зазначеній справі, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться (справа про адміністративне правопорушення), є кримінальним для цілей застосування Конвенції.
Згідно зі статтею 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Зважаючи на викладене, суддя дійшла висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що у справі відсутні допустимі докази винуватості ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом, провадження у справі підлягає закриттю.
Керуючись, ст.ст. ч.1 ст.130, 247, 251, 256, 283, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу зазначеного правопорушення.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Житомирського апеляційного суду, протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Повний текст постанови виготовлено 21.11.2023 року.
Суддя О. В. Митюк.