ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2854/23 Головуючий суддя І інстанції Курило В.О.
Апеляційне провадження № 33/818/1082/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Хайнацької Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 20 вересня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.09.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює водієм, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Постановою встановлено, що 24.05.2023 року о 13 годині 00 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Баварська, 9-2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Scania R450, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_2 , скоїв ДТП та був із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» водій ОСОБА_1 відмовився під відеофіксацію.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.09.2023 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої апеляційній вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки наявні у справі докази не підтверджують його керування транспортним засобом та факт його зупинки працівниками поліції.

Крім того, апелянт посилається на те, що у справі відсутні достатні докази на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а судом першої інстанції не взято до уваги, що він тільки відпочивав у транспортному засобу та нікуди не їхав, а працівники поліції порушували вимоги чинного законодавства при складанні адміністративного матеріалу у цій справі.

В судове засідання, яке призначалося судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не з`явився, але він особисто 13.10.2023 року повідомлялися телефонограмою на мобільний номер телефону, що зазначений ним в його апеляційній скарзі та міститься в матеріалах справи, про місце та час судового засідання, що було призначено на 12 год. 30 хв. 11.10.2023 року.

Крім того, згідно довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber», 13.10.2023 року судова повістка сформована в електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.

До початку апеляційного розгляду захисник Хайнацька Г.М. повідомила суду, що процесуальна позиція сторони захисту узгоджена та просила провадити апеляційний перегляд оскаржуваного судового рішення за відсутності її підзахисного.

При цьому належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.09.2023 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а неявка цієї особи в судове засідання, за умови, якщо вона була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, не є перешкоджає судовому розгляду.

Отже, враховуючи зазначені обставини та думку захисника Хайнацької Г.М., суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі апелянта, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи та клопотань про відкладення судового засідання не подавав, з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, доводи захисника Хайнацької Г.М., яка підтримала апеляційну скаргу свого підзахисного, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості відеозапису, а також інші докази, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема, з відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 226234 від 24.05.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 01.01.2023 року о 23 год. 20 хв. керував транспортним засобом Scania R450, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. У встановленому законом порядку на місці зупинки автомобіля водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Drager Alkotest та в закладі охорони здоров`я, але водій від проходження такого огляду відмовився (а.с. 3).

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручні підписи у цьому протоколі у відповідних графах.

Крім того, зі змісту цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 не оспорював факт керування ним транспортного засобу Scania R450, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_2 (арк. 1).

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не скористалися своїм процесуальним правом і не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу та притягнення їх до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, сторона захисту не зверталася із позовом до суду в порядку КАСУ на дії працівників поліції, а також з відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації матеріалів цієї справи, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.

В матеріалах справи також міститься DVD-диск з відеозаписом події за участю ОСОБА_1 (а.с.6). Відповідно до відомостей цього відеозапису (файли «export-67oq7» та«export-67oq6») об`єктивно вбачається, що працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останньому було запропоновано в присутності пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest та у медичному закладі, але водій відмовився від проходження відповідно огляду.

Крім того, з відеозапису (а.с.6) вбачається, що під час цього спілкування працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що він здійснив наїзд на бордюрний камінь та стороння особа викликали працівників поліції. Ці обставини ОСОБА_1 не заперечував під час спілкування з поліцейськими, зазначивши, що він здійснив наїзд на бордюр, коли розвертався (відеофайл «export-67oq7», починаючи з 02 хвилини та 34 хвилина). На запитання працівника поліції щодо вживання ним алкогольних напоїв, ОСОБА_1 відповів, що він вживав алкоголь вчора (відеофайл «export-67oq7», починаючи з 03 хвилини 45 секунда).

З наданого відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 неодноразову пропонувалися пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest та у медичному закладі, але на останню пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 відмовився пройти відповідний огляд (відеофайл «export-67oq6», починаючи з 08 хвилини 30 секунд).

Окрім цього, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме те, що він має право пройти огляд на місці її зупинки з використанням газоаналізатору Drager або пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Будь-яких зауважень з боку ОСОБА_1 до працівників поліції не надходило, а саме те, що він не керував транспортним засобом транспортним засобом Scania R450, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_2 .

Під час судового розгляду в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 надав пояснення про те, що 24.05.2023 близько 13 години він знаходився біля свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та побачив, як водій на вантажному автомобілі розвертався та здійснив наїзд на перешкоду, а саме: зачепив бордюрний камінь, переїхав невелике дерево та передвинув бордюр. Вказаний бордюр розташований між будинками № 1 та № 2 по вул. Баварській м. Харкова. Надалі ОСОБА_2 сів у свій автомобіль, наздогнав вантажний автомобіль та зупинив його за адресою: м. Харків, вул. Баварська, 7. Надалі він викликав патрульну поліцію та повідомив про це водієві вантажівки. Після того як поліція приїхала, він надав поліцейським письмові пояснення та поїхав із цього місця. Чи був водій на підпитку він чітко відповісти не може.

Свідок ОСОБА_2 під час допиту у суді першої інстанції підтвердив, що він особисто бачив, як водій ОСОБА_1 керував вантажним автомобілем та при розвороті скоїв наїзд на перешкоду.

Допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 надала показання про те, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_3 . 23.05.2023 ввечері вона вийшла гуляти із собакою та навпроти кіоску побачила вантажний автомобіль, який був запаркований біля будинку № 36 по вул. Баварській у м. Харкові. Водія у автомобілі в цей час не було. 24.05.2023 в денний час вона знову вийшла гуляти із собакою та біля кіоску побачила цей же вантажний автомобіль, який стояв на тому ж місці, в салоні автомобіля спав чоловік. Потім до вантажного автомобіля під`їхав автомобіль патрульної поліції, поліцейські підійшли до автомобіля, почали стукати у вікно та розбудили цього чоловіка, про щось із ним розмовляли, зміст їх розмови вона не чула. Після цього вона відвела собаку додому та повернулась назад до кіоску, де побачила, що цей чоловік був в адекватному стані, ознак сп`яніння у нього не було, він розмовляв із кимось по телефону та сварився через те, що хтось викликав поліцію та поліцейські безпідставно обвинувачують його у керуванні автомобілем в стані сп`яніння. Біля її будинку часто розвертаються вантажні автомобілі, оскільки там розташовані складські приміщення, до яких приїжджають вантажівки. 24.05.2023 будь-яких пошкоджень бордюра чи дерев біля її будинку не було. 24.05.2023 вказаний вантажний автомобіль був припаркований на тому ж самому місці, де він був зупинений ввечері напередодні.

Суд першої інстанції вірно поставився критично до показань свідка ОСОБА_3 , оскільки відомості цієї справи та досліджені судом докази під час судового розгляду об`єктивно спростовують показання цього свідка про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за фактичних обставин подій, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 226234 від 24.05.2023 року.

Крім того, 24.05.2023 поліцейським взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП в Харківській області Дядченком О.С. стосовно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП, за фактом наїзду вантажного автомобіля на перешкоду бордюрний камінь.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 власноруч зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №033156 від 24.05.2023 року за ст.124 КУпАП, що «Порушив при розвороті».

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.09.2023 у справі № 639/2730/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, та висновків в цій постанові не зазначено висновків суду щодо відсутності складу чи події адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також бере до уваги, що стороною захисту не заявлено клопотань про допит свідків, які могли підтвердити, що 24.05.2023 року о 13 год. 00 хв. за адресою: м. Харків, вул. Баварська, 9-2, автомобілем Scania R450, номерний знак НОМЕР_1 , керували інша особа, а ні ОСОБА_1 .

Визначення терміну «керуванняя транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З урахуванням відомостей відеозапису камер працівників поліції, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, не знаходять свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи є достатні та належні докази, які за своїм змістом є логічними й послідовними, та такими що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 226234 від 24.05.2023 року.

Матеріали справи також містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 24.05.2023 року, з відомостей якого вбачається, що поліцейським встановлено особу водія ОСОБА_1 , наявність ознак алкогольного сп`яніння у цієї особи: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, у зв`язку з чим водія направлено на огляд у заклад охорони здоров`я, але останній відмовився від проходження цього огляду в КНП ХОР «ОНД». Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я водій відмовився (а.с.7).

З відомостей акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Drager Alkotest (а.с.8).

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_3 від 08.03.2023 року внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України (а.с.5), тобто останній повинен свої обов`язки, передбачені п.2.5 ПДР України.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто свідомо проігнорував вимоги ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім цього, відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому до матеріалів справи був долучений відеозапис події за участю ОСОБА_1 , який містить відомості про: роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав та обов`язків; встановлення у водія ознак алкогольного сп`яніння; підтвердження ОСОБА_1 факту його керування транспортним засобом; відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Drager Alkotest та у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», а тому, враховуючи наявність цього відеозапису, залучення працівниками поліції свідків при проведенні огляду було необов`язковим.

Інші апеляційні доводи ОСОБА_1 є суб`єктивними та необґрунтованими, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 20 вересня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков