Справа № 944/6232/23
Провадження №3/944/4067/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2023 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Колтун Ю.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділення інспекторів «Грушів» (тип Б) прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

07.08.2023 о 11 годині 50 хвилин в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомєж», територія Яворівської ОТГ Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з Україну в Республіка Польща було виявлено особу, яка надала на паспортний контроль, паспорт громадянина Республіки Польща серії НОМЕР_1 виданий 07.07.2022 на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому відбулось спрацювання БД 1.2 індекс «В» доручення щодо додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону. Відповідно до витягу з Державної міграційної служби України (форма І) було встановлено, що особа є громадянином України.

Згідно системи наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданий 04.08.2016 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який відповідно до частини 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України.

Своїми діями даний громадянин порушив вимоги ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», тобто здійснив спробу перетинання державного кордону України без відповідних документів, вчинивши правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином.

Його захисник адвокат Репецький В.В. у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним ним у письмовому поясненні, заперечив зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини. Вказав, що ОСОБА_1 при перетині кордону на виїзд з України пред`явив дійсний паспорт громадянина Республіки Польща на ім`я ОСОБА_5 , який йому належить, строком дії до 07.07.2032, окрім цього в березні 2019 року ОСОБА_1 було подано до Генерального консульства України в м.Любліні клопотання про вихід з громадянства України. З копії паспорта для виїзду за кордон виданого Республікою Польща вбачається, що ОСОБА_6 впродовж року здійснив значну кількість в`їздів/визїдів через польсько-український кордон з гуманітарною метою та з метою допомоги ЗСУ. До наведених перетинів кордону не було жодних зауважень з боку митних чи прикордонних органів. Зазначає, що складання службовими особами прикордонної служби протоколу за ч. 1 ст.204-1 КУпАП, є наслідком протиправного та розширеного тлумачення і застосування норми закону, всупереч ст.19 Конституції України. Вказав, що ОСОБА_2 є громадянином Республіки Польща, де постійно проживає понад 10 років. При цьому слід враховувати, що чинним в Україні законодавством відповідальності за множинне громадянство не передбачено. Також матеріалах справи відсутні відомості щодо походження та способу одержання наявного у матеріалах справи витягу (форми 1). Просив провадження в справі закрити із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, враховуючи обставини викладені в його поясненнях наданих в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Незважаючи на невизнання вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №282768 від 07.08.2023, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, рапортами інспекторів прикордонної служби ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 07.08.2023, копією паспорта громадянина Республіки Польща серії НОМЕР_1 виданого 07.07.2022 на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), копією особової картки, а також іншими доказами які наявні в матеріалах справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Так, ст. 4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство. Поняття єдиного громадянства визначається у ч. 1 ст. 2 Закону України від 18.01.2001 №2235-ІІІ «Про громадянство України», як один із принципів законодавства України про громадянство. Єдине громадянство держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Оскільки громадянин України ОСОБА_1 07.08.2023 під час перетину державного кордону України у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів-Будомєж» всупереч ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», пред`явив для паспортного контролю паспорт громадянина Республіки Польща, а не паспорт громадянина України для виїзду за кордон (який є відповідним для громадян України документом), тому він вчинив спробу перетинання через державний кордон України без відповідних документів (такі дії становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП), що було виявлено інспекторами прикордонної служби 07.08.2023.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

У зв`язку з наведеним, доводи наведені захисником у судовому засіданні та викладені у письмовому клопотання не можуть бути взяті судом до уваги.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано адміністративне правопорушення у виді штрафу.

Відповідно до ч.7 ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536,80 грн. Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.М.Колтун