Справа № 132/3181/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2023 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює продавцем магазину «Продукти» в с. Лемешівка Хмільницького району Вінницької області,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 572205, 15жовтня 2023 року близько 17 год. 00 хв., в АДРЕСА_2 , громадянка ОСОБА_1 здійснювала торгівлю алкогольними напоями невідомого походження в кількості: 19 пляшок по 0,5 л, 28 пляшок по 0,1 л, та тютюновими виробами без акцизного податку: сигаретами «Want» в кількості 43 пачки, сигаретами «Комплімент» в кількості 46 пачок, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.156 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні звернулась до суду із письмовою заявою в якій вона заперечує факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, оскільки в магазині, в якому вона працює, продаж алкогольних напоїв не здійснюється. 15.10.2023 близько 17:00 год. до магазину «Продукти» с. Лемешівка прийшли працівники поліції та в підсобному приміщенні знайшли пляшки з алкоголем. Вона їм пояснювала, що ці пляшки не були призначені для продажу, а ними вона розраховувалась за роботу з чоловіками, які допомагали їй виконували різну роботу. Однак, працівники поліції її пояснення не врахували та склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 156 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставин справи, приходжу до на ступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, що включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Диспозицією ч.1 ст.156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку - що тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст.156 КУпАП передбачає дії суб`єкта підприємницької діяльності щодо порушення правил торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

З аналізу вказаних норм слідує, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст.156 КУпАП настає для суб`єктів господарювання, а не для будь-яких інших осіб.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 вбачається, що в якості доказів вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП, додано:

- протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 572205 від 15.10.2023;

- рапорт поліцейського СРПП ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Бевза І.В. від 15.10.2023.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували статус ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця (свідоцтво про реєстрацію, знаходження на обліку платника податків тощо) або як найманого працівника будь-якого суб`єкта господарювання, що не дає можливості встановити чи є остання суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, а також до матеріалів справи не долучено доказів чи були від продажу отримані будь-які грошові кошти та чи вилучена виручка від реалізації вказаної продукції, місце її зберігання (оскільки санкція статті передбачає конфіскацію предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі), відсутній акт огляду та вилучення алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Так, з урахуванням положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, в фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 ЄКПЛ.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі тютюновими виробами а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом тютюнових виробів на території України визначає ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. №481/95-ВР.

Проте, уповноваженою на те посадовою особою, яка склала протокол серія ВАВ № 572205 від 15.10.2023, формально викладена суть адміністративного правопорушення, а саме не зазначено пункту та статті ЗУ 481/95-ВР, що ставиться у провину ОСОБА_1 та не викладені встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.04.2019 року. Тому, продаж, в тому числі тютюнових виробів, передбачає дії, пов`язані з відчуженням товару або передачею його іншій особі, що має оплатний характер.

Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження здійснення роздрібної торгівлі товаром зазначеним у протоколі відносно ОСОБА_1 , а саме алкогольними напоями невідомого походження та тютюновими виробами без акцизного податку, і до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту продажу алкоголю невідомого походження та тютюнових виробів продавцем ОСОБА_1 , а саме фіскального чеку про продаж товару.

Відповідно до абзацу 2 п. 11 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Тобто факт реалізації товарів має підтверджуватися документом встановленого зразка. Норма п. 11 ст. 8 даного Закону має відсильну диспозицію, яка передбачає використання поняття «розрахунковий документ» в розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

До матеріалів про адміністративне правопорушення не долучено, як доказу, відео чи фото фіксацію адміністративного правопорушення, які б вказували на ознаки підробки акцизних марок на тютюнових виробах та продаж алкоголю невідомого походження, також уповноваженою особою, яка склала адміністративний протокол, свідки не залучались, що в свою чергу не дає можливості встановити сам факт правопорушення.

Таким чином, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у протоколі.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин, фактів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 156 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 265 КУпАП, вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Разом з тим, згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» продукція, на яку немає передбачених законодавством відповідних документів, що підтверджують якість та безпеку продукції є неякісна та небезпечна продукція. У відповідності до статті 5 вказаного Закону неякісна та небезпечна продукція підлягає обов`язковому вилученню з обігу.

Оскільки ОСОБА_1 не було надано суду документів, що підтверджують якість та безпеку вилученої продукції, а саме алкогольних напоїв невідомого походження та тютюнових виробів без акцизного податку, а тому поверненню ОСОБА_1 не підлягають на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів», отже на підставі ст. 265 КУпАП такі речі підлягають знищенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247 п.1, 245, 251, 256, 252, 265, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 156 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тютюнові вироби, а саме: 43 пачки сигарет марки «Want»; 46 пачок сигарет марки «Комплімент» та алкогольний напій невідомого походження в кількості: 19 пляшок по 0,5 л і 28 пляшок по 0,1 л, які були вилучені в ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в АДРЕСА_2 знищити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ І.В. Павленко