Справа 362/7122/23
Провадження 3/362/3583/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2023 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП

встановив:

20.10.2023 о 22:30 год. у с. Гвоздів Обухівського району Київської області по вул. Ярова, 30, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ Forza, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення правил п. п. 12.1 ПДР України, під час руху не впевнився у безпечності швидкості руху, у результаті чого здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження - згорів.

Крім того 20.10.2023 о 22:30 год. у с. Гвоздів Обухівського району Київської області по вул. Ярова, 30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Forza, д.н.з. НОМЕР_1 , з явним ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 у судовому засіданні надав суду пояснення, що того дня був запрошений на святкування дня народження товариша. Оскільки у нього немає посвідчення водія ( його взагалі не отримував), однак має у власності автомобіль, то попросив знайомого підвести його на святкування на його, ОСОБА_1 , транспортному засобі - ЗАЗ Forza, д.н.з. НОМЕР_1 . Так йому було зручніше дістатися до місця святкування. Проводив час на святкуванні, де познайомився з чоловіком, зараз його імені не пам`ятає. Той чоловік запропонував йому поїхати до магазину. Оскільки він, ОСОБА_1 , не має посвідчення водія, то за кермо належного йому автомобіля сів той щойно знайомий чоловік. По дорозі вони потрапили у ДТП, а саме автомобіль врізався у дерево, що призвело до загорання транспортного засобу. У результаті автомобіль повністю знищено вогнем, згоріли усі його документи. Потім прибули поліцейські на місце події. Поліцейським підтвердив, що саме він був за кермом, бо забоявся їх. Підписав усі документи знову ж таки через побоювання. Також підтвердив, що відмовився проходити огляд на стан сп`яніння.

У ході судового розгляду ОСОБА_1 змінив свою процесуальну позицію і підтвердив суду, що саме він керував автомобілем і допустив зіткнення з деревом, але наголосив, що працівники поліції порушили процедуру та не пропонували йому пройти огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер», а від огляду в медичному закладі відмовився, бо поліцейські здійснювали на нього психологічний тиск. Просив закрити провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП через відсутність події і складу правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Поліщук Р.М. (діє на підставі договору № 400 від 01.11.2023 та ордеру серія АІ № 1487424 від 02.11.2023) у судовому засіданні підтримав позицію свого клієнта щодо визнання вини за ст. 124 КУпАП. Водночас категорично заперечив факт його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що матеріали справи не містять жодних доказів факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний у протоколі час і наголосив, що він не міг керувати транспортним засобом, так як не має права керування транспортними засобами, наразі тільки навчається. Звернув увагу суду, що працівники поліції грубо порушили процедуру проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, так як не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля, як того вимагають положення нормативно-правових актів. Також не залучали свідків при отриманні ним відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, підписи свідків відсутні і в усіх додатках до протоколу. Ствердив, що поліцейські здійснювали тиск на його підзахисного, а тому він і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, що зафіксовано на відеозаписі. Запевнив суд, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме на місці зупинки автомобіля, однак з невідомих причин поліцейські відмовили йому у цьому, що видно з відеозапису. Вказав, що у цій справі має ряд питань до поліцейських, однак сторона захисту не бажає скористатися правом заявити клопотання про їх виклик у судове засідання, а у суду відсутні такі повноваження. Вважає, що по справі достатньо доказів для її повного і об`єктивного розгляду. Просив суд закрити провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу правопорушення.

Щодо протоколу серії ААД № 486721від 20.10.2023 за ст. 124 КУпАП

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Окрім визнання вини, яка висловлена ОСОБА_1 у ході судового засідання, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на думку суду, вона підтверджується матеріалами справи, зокрема: фактичними відомостями викладеними в протоколі серії ААД № 486721 від 20.10.2023; даним схеми дорожньо-транспортної пригоди від 20.10.2023, яка підписана ОСОБА_1 , та на якій зображене схематичне розміщення транспортного засобу у момент прибуття працівників поліції; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 20.10.2023, за якими 20.10.2023 близько 22:30 год. він сів за кермо власного автомобіля та вирішив випробувати її по ґрунтовій дорозі на маневреність, не впорався з керуванням і в`їхав у дерево, внаслідок чого автомобіль загорівся, він намагався його потушити, але не зміг, його автомобіль згорів разом з його документами.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, суд дійшов висновку, що у діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як він, як водій, керуючи транспортним засобом, порушив ПДР України та допустив наїзд на перешкоду, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження (згорів).

Щодо протоколу серії ААД № 486722 від 20.10.2023 за ч. 1 ст. ст. 130 КУпАП.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за:

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим відповідно до п. 2.6 Правил дорожнього руху України за рішенням поліцейського за наявності відповідних підстав водій зобов`язаний пройти позачерговий медичний огляд з метою визначення здатності безпечно керувати транспортним засобом.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис події правопорушення, що відображений на електронному диску і долучений до матеріалів справи. Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Так, на даному відеозаписі зображений чоловік, який представляється ОСОБА_1 , та надає свої анкетні дані. Надалі на запитання працівників поліції підтверджує факт керування транспортним засобом ЗАЗ Forza, д.н.з. НОМЕР_1 (00:18хв.), на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі водій ОСОБА_1 категорично відмовляється. При цьому, жодних зауважень чи заперечень не висловлює.

Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

-даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за яким у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, ОСОБА_1 мав пройти огляд за допомогою газоаналізатору «Alcotest-6810», однак він не проведений через його відмову;

-даними письмових пояснень ОСОБА_1 від 20.10.2023, за якими 20.10.2023 близько 22:30 год. він сів за кермо власного автомобіля та вирішив випробувати її по ґрунтовій дорозі на маневреність, не впорався з керуванням в`їхав в дерево, в наслідок чого автомобіль загорівся, він намагався його потушити але не зміг. Його автомобіль згорів разом з його документами.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння було складено цей протокол. Під час пропозиції йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису.

Не зважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_1 та його захисника. щодо невизнання вини за ч.1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Суд констатує, що факт керування ОСОБА_1 належним йому автомобілем у час та місці, зазначеними у протоколі, прямо випливає із матеріалів справи, зокрема його письмових пояснень і даних відеозапису, даний факт не оспорювався ОСОБА_1 і у ході судового розгляду.

Критично суд оцінює і покликання сторони захисту про те, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, проте не пройшов через ігнорування його згоди працівниками поліції, з огляду на те, що на нього чинився тиск.

Так, суд погоджується, що відеозапис події не містить такої пропозиції зі сторони поліцейських, водночас у матеріалах справи наявні письмові пояснення водія на окремому аркуші паперу, де він підтверджує факт керування транспортним засобом та вчинення ним ДТП, водночас у письмових поясненнях жодних відомостей про те, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки авто не вказує. Відсутні такі відомості і на відеозаписі, де, навпаки, жодних зауважень чи заперечень не висловлює, про що зазначено вище. До того ж, з акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за яким у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) видно, що ОСОБА_1 мав пройти огляд за допомогою газоаналізатору «Alcotest-6810», однак він не проведений через його відмову.

Крім того, суд звертає увагу на те, що погодження особи на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути актом волевиявлення, який би виражався в активних діях особи, щодо погодження на проходження огляду.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формах. Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

При цьому, у разі відмови/ухилення водія від проходження огляду у встановленому законом порядку, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати відносно водія заходи примусу, спрямовані на проведення такого огляду на місці чи доставлення особи до закладу охорони здоров`я.

Також, на думку суду, покликання сторони захисту про те, що на ОСОБА_1 поліцейські здійснювали психологічний тиск, що зумовило його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, є припущеннями і не підтверджуються жодними доказами. Так, у судовому засіданні встановлено, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник не оскаржували дії поліцейських у встановленому законом порядку, не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів у цій частині з приводу незгоди з відомостями протоколу. Отже, твердження сторони захисту щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Щодо відсутності на місці події свідків, на що посилалася сторона захисту, то суд зауважує, що ч. 2 ст. 266 КУпАП не передбачає обов`язкової присутності двох свідків у разі застосування поліцейським технічних засобів відеозапису, а у випадку, який розглядається, поліцейським застосовано технічний засіб відеозапису.

Так, суд враховує зауваження захисника, що на відеозаписі події не зафіксована пропозиція поліцейського ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля, водночас зауважує, що у суду була відсутня об`єктивна можливість з`ясувати чи лунала така пропозиція від поліцейських, а якщо ні, то причини (відсутність технічного засобу у екіпажу тощо), оскільки сторона захисту категорично заперечувала проти виклику поліцейських у судове засідання, наголошуючи, що суд позбавлений права ініціювати самостійно такий виклик.

Водночас, на думку суду, ці порушення, у разі їх наявності, не спростовують факту відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а досліджені матеріли справи у їх сукупності вказують, що у діях ОСОБА_1 наявний склад передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

До того ж суд враховує процесуальну поведінку ОСОБА_1 щодо визнання винуватості за ст. 124 КУпАП у день і час складання протоколу (його письмові пояснення), невизнання такої провини після початку розгляду цієї справи судом з подальшим її визнанням у ході надання пояснень суду, відповідаючи на запитання суду.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, та ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як він, як водій, керуючи транспортним засобом порушив ПДР України та здійснив наїзд на перешкоду, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження (згорів), а також відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка керує транспортним засобом.

Отже, клопотання ОСОБА_1 та його захисника про закриття справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відхиляється.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття,а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником такі іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчинених правопорушень, а саме його високий ступінь суспільної шкідливості, особу винного, ступінь його вини, поведінку, щодо неявки в судове засідання та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративних стягнень у межах санкцій вказаних статей.

Вирішуючи питання щодо можливості накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки судом установлено, що він посвідчення водія не отримував, то суд враховує позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04.09.2023 (справа № 702/301/20), де вказано, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст.33, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283-285, 289, 298, 299, 301, 304, 307 КУпАП, суд

постановив:

Об`єднати в одне провадження справи за № 362/7122/23 (провадження № 3/362/3583/23) та № 362/7123/23 (провадження № 3/362/3584/23) щодо ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. та ч.1 ст. 130 КУпАП, присвоїти об`єднаній справі № 362/7122/23.

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ст.124 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 гривень судового збору.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п"ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко