Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1994/23
Провадження № 3/945/1248/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2023 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Шаронова Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Державної служби з питань праці Південного міжрегіонального управління Держпраці про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, фізичної особи-підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 41-1 КУпАП,-

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ПД/МК/16710/010/П/ПТ від 28 серпня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ст. 41-1 КУпАП, а саме: за порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 10 ЗУ №2136 - заробітна плата не виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Так, ОСОБА_2 наказом від 14.07.2023 № 3 звільнена з займаної посади з 14.07.2023, згідно табеля обліку робочого часу за липень 2023 в день звільнення знаходилась на робочому місці, проте остаточна виплата належних сум, що належить працівнику при звільнені, а саме: грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки, проведено 31.07.2023 згідно платіжної інструкції від 31.07.2023 №Р24АР24F D4130. В порушення абз. 4 п. 1 ст. 12 ЗУ № 2136 у разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому не виплачено грошову компенсацію відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки» в день звільнення. Так, ОСОБА_2 наказом від 14.07.2023 № 3 звільнена з займаної посади з 14.07.2023, згідно розрахунку суми відпускних при звільнені було нараховано компенсацію невикористаних днів щорічної відпустки, але при звільнені не виплачено. Остаточний розрахунок проведено 31.07.2023 згідно платіжної інструкції від 31.07.2023 №Р24АР24F D4130.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася; про час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 41-1 КУпАП.

Статтею 41-1 КУпАП передбачено, що ухилення осіб, які представляють власників або уповноважені ними органи чи профспілки або інші уповноважені трудовим колективом органи, представників трудових колективів від участі в переговорах щодо укладення, зміни чи доповнення колективного договору, угоди, умисне порушення встановленого законодавством строку початку переговорів або незабезпечення роботи комісій з представників сторін чи примирних комісій у визначений сторонами переговорів строк - тягне за собою накладення штрафу від трьох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом протоколу № ПД/МК/16710/010/П/ПТ від 28 серпня 2023 року, ОСОБА_1 фактично поставлено у вину порушення встановлених термінів виплати заробітної плати.

Диспозицією ст. 41-1 КУпАП не передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати. Отже, об`єктивна сторона інкримінованого адміністративного правопорушення зазначена уповноваженою особою некоректно.

Вказані недоліки протоколу про адміністративне правопорушення є суттєвими, що призвели до того, що з вказаного протоколу неможливо встановити обставини, які підлягають доведенню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому суд не бере до уваги протокол про адміністративне правопорушення, як доказ.

Складання протоколу такого змісту, як акта адміністративного обвинувачення, ставить під сумнів допустимість усіх зібраних у справі доказів.

Особа, яка скоїла правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КУпАП підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тільки за наявністю складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За викладених вище обставин, суд вважає, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41-1КУпАП, оскільки суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення і не може самостійно усувати неточності викладу та формулювання фактичних обставин правопорушення чи кваліфікувати діяння за іншими статтями передбаченими КУпАП, а у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 допустила ухилення від участі в переговорах щодо укладення, зміни або доповнення колективного договору, угоди.

Частиною 2 статті 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідного до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Особа, яка скоїла правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КУпАП підлягає відповідальності на підставі закону, діючого в час і по місцю здійснення правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Тільки за наявністю складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі слід закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41-1, ст. 221, п.1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 252, 265, 280, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 41-1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів.

Суддя Н.О. Шаронова