ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/11749/23

Номер провадження 3/495/3842/2023

07 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, місце роботи та посада: старший інспектор прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), військова частина НОМЕР_2 , старший лейтенант, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

30.10.2023 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2023 надійшли результати службового розслідування відносно ОСОБА_1 , який зі слів старшого лейтенанта ОСОБА_2 11.09.2023 передав їй USB накопичувач з КЕП та паролем. За особисту недисциплінованість, що призвело до порушення вимог ст. 16 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», пп. 3.4, 3.5, 3.8 п.3 «Порядку доступу до інформації, що обробляється в інформаційно-телекомунікаційній системі прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 14.01.2010 №7/дск, старший офіцер групи АЮД впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старший лейтенант ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

30.10.2023 в.о. начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 склав адміністративний протокол серії ПдРУ №273374 Е за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав усні пояснення, відповідно до яких зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення та з обставинами викладеними в ньому не згоден, вину свою заперечив, пояснивши, що з вимогами Порядку доступу до інформації, що обробляється в ІТС «Гарт-1/КДЛ» ДПСУ був ознайомлений. Так, під час несенням ним прикордонної служби, він дотримувався вимог вищевказаного порядку та не здійснював будь-яких заборонених дій, а саме: нікому не передавав, не повідомляв особисті ідентифікатори і паролі (первинного доступу та робочі) для доступу до інформації, у тому числі й старшому лейтенанту ОСОБА_2 ; не зберігав паролі (первинного доступу та робочі) на будь-яких носіях інформації та загальнодоступних місцях, що давали би змогу іншим особам, у тому числі й старшому лейтенанту ОСОБА_2 отримати інформацію про цей пароль; не надавав доступу до інформації з АРМ, у які введенні його ідентифікатори і паролі (первинного доступу та робочі), іншим особам, у тому числі й старшому лейтенанту ОСОБА_2 ; не використовував пароль первинного доступу як робочий пароль. Також, ОСОБА_1 зауважив, що протокол складено лише зі слів старшого лейтенанта ОСОБА_2 та не підтверджується жодними долученими до матеріалів справи доказами, оскільки жодним документом, наданим як доказ, не зафіксовано факту передачі ним старшому лейтенанту ОСОБА_4 . USB накопичувач з КЕП та паролем, у зв`язку із відсутністю доказів про вчинене ним правопорушення. Також просив звернути увагу суду на те, що він виконував обов`язки на ПК в ППр «Старокозаче» з 09:00 11:00, робочий день тривав до 17:00, а проведення процедури КДЛ використання USB-носія з моїм електронним цифровим підписом відбулось о 22:00.

Крім того, 20.11.2023 захисник ОСОБА_1 адвокат Клименко С.Ю. подав до суду заперечення, відповідно до якого просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та вивчивши заперечення його представника адвоката Клименка С.Ю., дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП з таких підстав.

Відповідності до статті 1 Кодексу, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі, повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складений протокол.

Згідно із ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

З`ясовуючи обставини справи, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція статті 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП в.о. начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_3 надано: протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №273374 Е від 30.10.2023; висновок проведення службового розслідування; пояснення; витягами з книг прикордонної служби; поясненнями.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №273374 Е від 30.10.2023 зазначено, що « ОСОБА_1 зі слів старшого лейтенанта ОСОБА_2 11.09.2023 передав їй USB накопичувач з КЕП та паролем.», проте жоден долучений до матеріалів справи документ не містить доказів про такі обставини, більш того у самому протоколі зазначено «зі слів старшого лейтенанта ОСОБА_2 », сам ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив такі обставини.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 відповідно до витягу з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) здійснював заходи з охорони державного кордону з 09:00 11:00, а його робочий час тривав до 17:00, в той час як виявлення самого порушення, а саме проведення процедури КДЛ використання USB-носія ОСОБА_1 з електронним цифровим підписом відбулось о 22:05, тобто після закінчення його робочого часу.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що з вимогами Порядку доступу до інформації, що обробляється в ІТС «Гарт-1/КДЛ» ДПСУ ознайомлений та чітко їх дотримується у своїй роботі, а також запевнив, що під час несення ним прикордонної служби, він дотримувався вимог вищевказаного порядку та не здійснював будь-яких заборонених дій, а саме: нікому не передавав, не повідомляв особисті ідентифікатори і паролі (первинного доступу та робочі) для доступу до інформації іншим особами, у тому числі й старшому лейтенанту ОСОБА_2 ; не зберігав паролі (первинного доступу та робочі) на будь-яких носіях інформації та загальнодоступних місцях, що давали би змогу іншим особам, у тому числі й старшому лейтенанту ОСОБА_2 , отримати інформацію про цей пароль; не надавав доступу до інформації з АРМ, у які введені його ідентифікатори і паролі (первинного доступу та робочі), іншим особам, у тому числі й старшому лейтенанту ОСОБА_2 ; не використовував пароль первинного доступу як робочий пароль.

Тобто, викладені обставини у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №273374 Е від 30.10.2023 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП спростовуються долученими до протоколу доказами, в яких відсутні фактичні дані, які б підтверджували винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення 11.09.2023.

Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення, проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Жуковський проти України» від 03 березня 2011 року наголошується, що за загальним правилом пункти 1 і 3 «d» статті 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше.

Постанова судді, згідно з вимогами ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доводяться беззаперечними доказами.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таку ж позицію висловив Верховний суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, де зазначив, що поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Як зазначено в статті 247 Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оцінюючи докази у сукупності, суддя приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, вчиненого останнім 11.09.2023, у зв`язку з чим, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 7, 9, 172-15, 245, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

провадження у справі №495/11749/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.Ф.Волкова