Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

9 січня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_1 - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 листопада 2022 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від02.11.2022 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 13 липня 2022 року близько 07 години 20 хвилин ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Nissan Qashqai" д/н НОМЕР_2 на вул. Березанський шлях, 1 в смт Баришівка Броварського району Київської області з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі щодо нього. Висловлюючи незгоду з судовим рішенням, вказує, що 13 липня 2022 року близько 07 години під час керування автомобілем був зупинений працівниками поліції, на запитання яких відповів, що поспішає на залізничну станцію, щоб відвезти дружину на електричку, і що напередодні випив маленьку пляшку пива. Після цього поліцейські повідомили про нібито його перебування в стані алкогольного сп`яніння, і на заперечення, бо він поспішає на залізничну стацію, сказали, що відпустять, якщо він на відеокамеру скаже, що відмовляється від огляду, і підпише протокол. Прийнявши рішення захищати свої права в суді, він якнайшвидше отримав копію протоколу та поїхав у своїх справах.

Про ці обставини він дав пояснення в суді першої інстанції і звертав увагу, що відеозаписом вказані в протоколі про адміністративне правопорушення нібито виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння не зафіксовані. І за наявності двох свідків поліцейський також міг запитати, чи підтверджують вони наявність у нього таких ознак, чого зроблено не було. Також зауважує, що пояснення свідків не викликають довіру, оскільки складені на заздалегідь заготовленому бланку і на одному аркуші, а направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, він вперше побачив під час ознайомлення з матеріалами справи. Між тим, наявність у водія ознак сп`яніння є обставиною, що підлягає доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, з метою недопущення свавільного притягнення водіїв до відповідальності за відмову від проходження огляду. Однак обов`язок щодо збирання доказів поліцейськими виконано не було, на що суд уваги не звернув, внаслідок чого не дотримав вимог закону щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і допустив порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини в рішеннях у справах "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії", в яких йдеться, що коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін, рішення у справах "Берктай проти Туреччини", "Леванте проти Латвії" в контексті критерію доказування "поза розумним сумнівом", вважає, що у справі відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше, і містяться його власноручні пояснення про вживання напередодні пива та відмову від проходження огляду; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які містять відомості про відмову водія від огляду; записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

При цьому суд правильно не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , ідентичні тим, що викладені в апеляційній скарзі, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, а його твердження, як і доводи апеляційної скарги, що він поспішав на залізничну станцію, а тому нібито домовився з поліцейськими, що вони відпустять його, якщо він на камеру скаже, що відмовляється від огляду і підпише протокол, не є виправданням невиконання обов`язку на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, передбаченого п.2.5 ПДР.

Ознаки алкогольного сп`яніння відповідно до п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), поліцейський визначає, виходячи з власного життєвого досвіду і суб`єктивного сприйняття. Жодним законом або підзаконним актом не передбачено обов`язковість проведення певних маніпуляцій для доказування наявності цих ознак. А обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння обумовлюється не діями поліцейського, а вимогами п.2.5 ПДР.

Не повинні перевіряти наявність ознак алкогольного сп`яніння і свідки, оскільки у відповідності з вимогами ч.2 ст.266 КУпАП їх роль зводиться до присутності та спостереження за дотриманням процедури проведення огляду особи на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Суддя місцевого суду не покладав в основу прийнятого рішення пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_4 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння як з використанням спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Разом з тим, зміст письмових пояснень свідків, а також присутність цих осіб при відмові від огляду порушником не оспорюються, і підтверджуються відеозаписом. У зв`язку з цим посилання в апеляційній скарзі на те, що ці пояснення не викликають довіру лише з огляду на оформлення їх на бланку, є формальними, і не враховуються судом апеляційної інстанції.

Що стосується направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то воно і не повинно надаватися на руки водієві, зважаючи на те, що ОСОБА_4 від огляду відмовився.

До того ж, у відповідності з вимогами ч.4 ст.266 КУпАП, п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, п.9 розділу ІІ вказаної раніше Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Наявні у справі докази беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. При цьому посилання на висновки цього суду, згідно з якими суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, є незрозумілими, оскільки суддя розглянув справу виключно в межах протоколу.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 листопада 2022 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн