ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/99/23 Номер провадження 33/814/1184/23Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Чемерис А.К.,

Захисника Литовченка Р.В.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 24 грудня 2022 року о 12:20 год. на 90 км. автошляху М22 Полтава-Олександрія Кременчуцького району Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf 5», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поблідніння шкіряного покриву, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема вказує, що суд не дослідив належним чином обставини справи, залишив поза увагою пояснення водія, чим порушив його права, в тому числі і на захист.

До початку розгляду справи, до суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких апелянт наполягає на відсутності доведення факту керуванням транспортним засобом, оскільки приєднані до справи відеозаписи не містять даних про рух автомобіля чи його зупинку працівниками поліції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ААД №385743 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

направлення на огляд, з зазначенням ознак наркотичного сп`яніння, яке в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, долучено до матеріалів справи,

записами бодікамери працівника поліції,

рапорт поліцейського.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долученого до справи відеозапису з бодікамери працівника поліції, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений на блок посту і до нього підійшов поліцейський.

На вимогу останнього ОСОБА_1 виходить з водійського сидіння та надає для огляду водійське посвідчення та документи на автомобіль, пояснюючи при цьому що він рухається до Кременчука.

На питання працівника поліції чи знайшли наркотичні речовини, ОСОБА_1 пояснює, що знайшли лише піпетки, наркотичних речовин не було.

В ході даного спілкування у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння поблідніння шкіряного покрову, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, про що йому було повідомлено.

В зв`язку з чим ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що водій хотів вирішити питання не на камеру, без поїздки до медичного закладу.

При цьому водієві було роз`яснено, що в разі позитивного тесту в медзакладі, на нього буде складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та він буде поставлений на облік в наркодиспансері. В разі відмови від проходження огляду буде складено лише протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП про відмову в проходженні огляду.

На вказану пропозицію проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився о 15:10 год. та о 15:38 год., після залучення поліцейськими двох свідків, що також зафіксовано на бодікамеру поліцейського.

Вказані обставини скоєного адміністративного правопорушення стали підставою для складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, не можуть бути прийняті до уваги пояснення допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 про те, що насправді за кермом автомобіля перебував саме він, а не ОСОБА_1 , оскільки такі твердження суперечать доказам по справі, зокрема вищевказаним відеозаписам, на яких чітко зафіксовано хто саме знаходиться за кермом, надає водійське посвідчення та повідомляє про поїздку до м. Кременчука.

При цьому, жодної згадки по те, що за кермом автомобіля перебував не він, а інша особа ОСОБА_1 працівникам поліції не повідомляє, натомість висловлює пропозицію вирішити питання іншим шляхом.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які в своїй сукупності відповідають критерію «поза розумним сумнівом», апеляційний суд вважає за необхідне відхилити доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування притягнутим транспортним засобом та розцінює надані свідком пояснення як намагання сприяти ухиленню ОСОБА_1 від відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не можуть бути прийняті до уваги твердження апелянта про те, що приєднані до справи відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не є належними доказами, оскільки до самого протоколу не внесені дані про їх модель, серійний номер зазначено ні про їх модель.

Вказане твердження апелянта не ґрунтується на законі, оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачено занесення до протокола про адміністративне правопорушення даних про модель службової відеокамери та її серійний номер.

Одночасно з цим, не заслуговує на увагу довід скарги про відсутність цифрового підпису відеозапису відповідальної уповноваженої особи, оскільки це є необхідним лише в разі розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а не протоколу про адміністративне правопорушення, який підлягає розгляду в суді та оцінюється як доказ у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП.

Так, приєднаний до справи відеозапис в розумінні положень ст. 251 КУпАП є належним доказом, який був зроблений поліцейським під час виконання своїх службових повноважень, і на якому зафіксовано перебіг подій, пов`язаних з правопорушенням.

Право на використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено пп. 2 п.4.1 розділу IV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. за № 4/1 та ст. 31, ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин.

В даному випадку, адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна