П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.11.2023 року Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. ч.1ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2023 року о 21:38 год. в м. Львів, вул. Володимира Великого, 101, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із використанням приладу Drager ARBH 0589, результат2,41 проміле.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції як порушення вимог пункту 2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Забезпечив явку свого повноважного захисника - адвоката Гобечії І.Т., який винуватість свого підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, заперечив та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу правопорушення з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування його підзахисним автомобілем, зокрема, долучені представниками правоохоронних органів відеофайли підтверджують те, що впродовж усього часу зйомки події, в тому числі о 21 год. 38 хв., яка в протоколі вказана годиною керування транспортним засобом, ОСОБА_1 перебував поруч з, а не в автомобілі, що припаркований та знаходиться в дворі будинку, в якому проживає особа, яка притягується до адміністративної відповідальності (у протоколі зафіксовано однакові адреси місця проживання особи та місця події). Таким чином, оскільки жодних належних і допустимих доказів винуватості його підзахисного немає, то усі сумніви повинні трактуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП до завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення належить, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 2.9 а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є саме керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 . Зокрема, на доданих до справи відеозаписах clip-14 (Диск 2) та clip-25 (Диск 3) зафіксовано лише те, що ОСОБА_1 знаходиться на вулиці поруч з автомобілем, який перебуває в статичному стані. Водночас, на жодному з відеофайлів не відображено ні руху автомобіля, ні керування цим транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ні його зупинки працівниками поліції, що свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, а саме - об`єктивної сторони (керування в стані сп`яніння).

Крім того, суд враховує послідовність, наданих особою, яка притягується до адміністративної відповідальності письмових (викладених у протоколі) та усних (зафіксованих на відеозаписах) пояснень, в яких ОСОБА_1 стверджує, що не кермував у стані алкогольного сп`яніння, а лише перебуває поруч з автомобілем, який припаркований та знаходиться в дворі будинку, в якому він проживає, що узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, у якому зафіксовано однакові адреси місця проживання особи та місця події.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. При цьому протокол про адміністративне правопорушення, хоч і являється джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, а інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео- фіксації, поясненнях свідків тощо.

Водночас, в матеріалах даної справи відсутні переконливі, чіткі та узгоджені між собою докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 04.10.2023 року о 21 год. 38 хв. автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Тоді як згідно з п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, він неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Європейський Суд з прав людини в своїх судових рішеннях неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

У рішенні по справі «Ващенко проти України» Європейський Суд вказав, що «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)». В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи, що в даній справі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - об`єктивної сторони, то суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП .

Керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 2 7, 266, 279, 280, 283,284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів.

Суддя Мартьянова С.М.