П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2023 м. Бар Вінницької області

Суддя Барського районного суду Вінницької області Питель О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів - начальник відділу у в/ч НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

04.10.2023 близько 18:00 ОСОБА_1 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчиняв відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто дії психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останньої. Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до відповідальності, вину свою не визнав, пояснив, що не вчиняв відносно ОСОБА_2 дій, що зазначені у протоколі, не вчиняв домашнього насильства. Дійсно 04.10.2023 близько 18:00 його колишня дружина прийшла у квартиру, де він проживає, та почала провокувати його на конфлікт, на неодноразові зауваження залишити його житло ОСОБА_2 не реагувала, залишити приміщення відмовлялася, між ними сталася сварка, після чого йому довелося викликати працівників поліції. Зазначив, що домашнього насильства не вчиняв, а навпаки намагався уникнути будь-якого спілкування. Просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, про що подав письмове клопотання.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Ковальчук М.С. підтримала письмове клопотання та просила закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Звернула увагу суду, що 04.10.2023 між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною виникла сварка побутового характеру. Жодних даних, які б свідчили про наявність у його діяннях домашнього насильства психологічного характеру у матеріалах справи немає. Зазначила, що у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення не містить ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, не розкрито психологічного характеру домашнього насильства, оскільки не зазначено діяння, які безпосередньо характеризують форму даного виду домашнього насильства. Зазначене у протоколі формулювання не свідчить про те, що конфлікт було зумовлено певним дискримінаційним ставленням до потерпілої з боку ОСОБА_1 , яке мало на меті підтримання панівного становища відносно потерпілої або було одним з епізодів у атмосфері домашнього насильства, що склалася між ними. Окрім того, у протоколі не відображено обставин про те, чи завдали дії особи, відносно якої складено протокол, шкоду фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої, що є елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства відносно колишньої дружини, але у даному випадку відбувся лише конфлікт з підстав відсутності взаєморозуміння між колишнім подружжям. Звернула увагу суду, що не кожен конфлікт, сварка є домашнім насильством у розумінні норм закону. Вказала, що з боку ОСОБА_1 не було вчинено жодних дій, які б носили протиправний характер та мали ознаки адміністративного правопорушення, за яке відповідно до ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, а саме у діях ОСОБА_1 були відсутні ознаки домашнього насильства, насильства за ознакою статі, з його боку не було вчинено будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру тим паче умисно, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що 04.10.2023 близько 18:00 вона разом з дочкою ОСОБА_3 прийшла до колишнього чоловіка у квартиру, де вона також зареєстрована, щоб обговорити питання одруження доньки та продажу квартири. Однак ОСОБА_1 не пускав зайти у квартиру, виштовхував їх. Коли вони зайшли у квартиру, то донька просила ОСОБА_4 сісти і поговорити, у цей час ОСОБА_2 пішла до кухні, і чекала. ОСОБА_4 не погоджувався на пропозицію доньки розмовляти, наполягав, щоб вони пішли з квартири та викликав поліцію.

Додатково потерпіла зазначила, що у квартирі АДРЕСА_2 , де зараз проживає ОСОБА_4 , вони проживали усією багатодітною сім`єю разом з дітьми. У цій квартирі злишилися речі ОСОБА_2 , які вона також мала намір забрати. Крім того, місце проживання потерпілої зареєстровано саме за цією адресою.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що 04.10.2023 близько 18:00 вона разом з матір`ю прийшла у квартиру, де зараз мешкає батько, оскільки хотіла поговорити про своє одруження з обома батьками одночасно. Від ОСОБА_1 одразу був супротив, він намагався виштовхнути з квартири, кричав та вживав лайливі слова. Свідок зазначила, що мама одразу пішла на кухню, а свідок намагалася заспокоїти батька, щоб поговорити, однак він уникав її, не хотів сісти і поговорити, ходив по квартирі, та майже одразу після їх приходу викликав поліцію.

Додатково свідок зазначила, що вони з матір`ю мали право знаходитися у квартирі, мама мовчала на кухні.

У судовому засіданні представник потерпілої адвокат Іванцов К.В. наполягав на притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернув увагу на те, що домашнім насильством є перешкоджання у користуванні житлом.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, адміністративна відповідальність за статтею 173-2 КУпАП настає за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з нормами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, у судовому засіданні на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень потерпілої та свідка, а також пояснень ОСОБА_1 , який підтвердив, що перешкоджав тому, щоб ОСОБА_2 заходила до квартири, було встановлено, що ОСОБА_1 04.10.2023 вчинив дії психологічного характеру стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , які полягали у перешкоджанні доступу до помешкання, де зареєстровано її місце проживання та зберігаються належні їй особисті речі, що спричинило шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у клопотанні сторони захисту про закриття провадження слід відмовити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, свідка, дослідивши матеріали справи, приходжу висновку, що ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Ураховуючи дані про особу правопорушника, на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, що передбачений санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на викладене вище, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір",

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя