ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2023 року

м. Харків

справа № 638/7745/23

провадження № 3/638/6013/23

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі головуючої судді Яковлевої В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює в ННЦ ХФТІ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

у с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 030559 від 07 липня 2023 року, 02 червня 2023 року о 21 год 00 хв в м. Харкові по вул. Домобудівельна, біля буд. № 13, ОСОБА_2 , керуючи мопедом без назви та номерного знаку, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, здійснив наїзд на перешкоду у вигляді бардюрного каменя, отримано механічні пошкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Надав суду письмові додаткові письмові пояснення, в яких вказав на те, що, відповідно до частини другої статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, подія відбулась 02 червня 2023 року та того ж дня свідок ОСОБА_3 вказав на особу, яка «вчинила правопорушення», однак протокол було складено тільки 07 липня 2023 року, тобто всупереч вимог частини другої статті 254 КУпАП протокол складено після завершення строку, встановленого законом.

Так, із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він разом із ОСОБА_3 вели мопед в руках по вулиця Домобудівельній та поблизу будинку № 13 вирішили пришвидшитись, в цей момент мопед нахилився у правий бік та впав, спричинивши ушкодження ноги ОСОБА_1 , спочатку він думав, що рана незначна, однак через деякий час побачив значну кровотечу та хтось із прохожих викликав поліцію.

Обставини цих подій також може підтвердити особисто ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до частини першої статті 124 КУпАП до відповідальності може бути притягнуто особу за порушення правил дорожнього руху, що спричинило ушкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Тобто, до відповідальності може бути притягнуто особу, яка порушила ПДД, внаслідок чого спричинено ушкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (тобто завдано матеріальної шкоди такими діями) за умови наявності причинного зв`язку між порушенням ПДД та шкодою.

Так, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 07 липня 2023 року, ОСОБА_1 не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався із керування та здійснив наїзд на перешкоду, однак жодним чином не зазначено яким чином було порушено ці правила дорожнього руху. Протокол не містить посилання на наслідки у вигляді ушкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 124 КУпАП.

Тобто, умовою притягнення до відповідальності за статтею 124 КУпАП є ушкодження чужого транспорту, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

02 червня 2023 року близько 20.00 години вони котили мопед, при цьому ОСОБА_3 вів його спереду та керував ним. Мопед знаходився у неробочому стані, у нього був пошкоджений двигун, а тому вони його і котили до гаражів для ремонту. Коли вони проштовхали мопед повз будинок АДРЕСА_2 , дорога дещо пішла вгору, а тому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 для того, щоб полегшити штовхання вирішили пришвидшити крок, внаслідок чого мопед нахилився на праву сторону, де знаходився ОСОБА_1 , останній не втримав його і мопед впав, придавивши ОСОБА_1 коліно. Близько 20.20 години ОСОБА_1 вже їхав до лікарні, де пробув близько 6-7 годин, а тому не міг керувати мопедом о 21.00 годині 02 червня 2023 року, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, просив провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУПАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 , який зазначений потерпілим в протоколі про адміністративне правопорушення, надав через канцелярію суду письмові пояснення, в яких зазначив про те, що 02 червня 2023 року орієнтовно о 16 год 00 хв разом із ОСОБА_1 штовхали мопед без марки в напрямку гаражів по вул. Домобудівельна в м. Харкові. Під час того, як вони проходили повз з буд. 13 він силою штовхнув мопед та той вдарив по нозі ОСОБА_1 , внаслідок чого пошкодив ногу ОСОБА_1 . Хтось із перехожих викликав швидку допомогу і ОСОБА_1 відвезли до лікарні. Медики викликали поліцію. Після чого склали документи та протокол про адміністративне правопорушення. При цьому він не розуміє чому він вказаний у протоколі потерпілим, оскільки жодної шкоди йому не завдано.

Суд, дослідивши докази по справі, доходить таких висновків.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 124 КУпАП встановлено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 1.10 ПДР України містить визначення водія, відповідно до якого водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При з`ясуванні цих обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 030559 від 07 липня 2023 року, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; схема до протоколу огляду місця ДТП; письмові пояснення ОСОБА_3 , довідка КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР; письмові пояснення ОСОБА_1 .

Разом із тим, рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості водія у вчиненні адміністративних правопорушень, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у справі № 524/4668/17.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним та беззаперечним доказом у справі.

Натомість, письмовими поясненнями як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 , який вказаний в протоколі як потерпіла особа, разом із тим, якому будь-якої шкоди не завдано, спростовуються обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Інших потерпілих та жодних свідків в протоколі за статтею 124 КУпАП не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , належними, допустимими та достатніми доказами не доведено, а не встановлений належними та допустимими доказами факт керування не свідчить про наявність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Належними та допустимими доказами у справі не доведено також і спричинення пошкодження інших транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, пункт 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно з вимогами частини другої статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, відповідно до якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), пункт 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Спираючись на положення частини першої статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Водночас, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що за встановлених судом обставин ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки докази, які містяться в матеріалах справи, не доводять поза розумним сумнівом те, що останній керував транспортним засобом.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, встановлені судом обставини справи, суд доходить висновку, що переконливі та беззаперечні докази на підтвердження вчинення поза розумним сумнівом ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 статті 247, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя В. М. Яковлева