ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2446/23 Справа № 181/1447/23 Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. та стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 536,80 грн.,

за участю:

в режимі відеоконференції:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року військовослужбовець ОСОБА_1 27 серпня 2023 року о 16:45 год. та 29 серпня 2023 року о 09:15 год. в смт. Демурине Синельниківського району Дніпропетровської області виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду (воєнного стану).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та провадження закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав 12 жовтня 2023 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно вказано про визнання ним своєї винуватості, оскільки він свою вину не визнає, у стані сп`яніння не перебував, не був затриманий працівниками ВСП та не проходив огляду на стан сп`яніння, щодо нього не складався жоден протокол та він жодного протоколу не підписував. Звертає увагу, що в серпні 2023 року його підрозділ дислокувався в Донецькій області, при цьому 29 серпня 2023 року він перебував у потязі. Звертає увагу, що до матеріалів справи не долучено відомостей про те, що особа, яка склала протокол, має на це повноваження, а сам протокол не відповідає вимогам Інструкції №329. Вказує, що пояснення отримані під тиском. Звертає увагу, що огляд було проведено з порушенням вимог КУпАП, а справу розглянуто у його відсутність, без належного повідомлення про дату та час розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 07 вересня 2023 року за відсутності ОСОБА_1 . З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 до відділення Укрпошти 20 жовтня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови йому було вручено 12 жовтня 2023 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги судом першої інстанції виконані не були.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення, по-перше, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч. 3 цієї статті настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду (воєнного стану) 27 серпня 2023 року о 16:45 год. та 29 серпня 2023 року о 09:15 год. в смт. Демурине Синельниківського району Дніпропетровської області.

Однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони за ст. 172-20 КУпАП є саме виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби, при цьому не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, виконувала обов`язки військової служби.

Як слідує з апеляційної скарги ОСОБА_1 свою вину не визнає, вказує, що не виконував обов`язки військової служби та у зазначений у протоколах час не перебував в смт.Демурине Синельниківського району Дніпропетровської області.

Наразі судом першої інстанції не було враховано, що згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання 27 серпня 2023 року о 16:45 год. та 29 серпня 2023 року о 09:15 год. в смт. Демурине Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 , як військовослужбовцем, обов`язків, пов`язаних з військовою службою.

При цьому, з долученого до апеляційної скарги проїзного документу серії НД №293389 слідує, що 29 серпня 2023 року о 09:15 год. ОСОБА_1 не міг перебувати в смт.Демурине Синельниківського району Дніпропетровської області, оскільки перебував у поїзді №733КА, який відправився з міста Дніпра до Києва 29 серпня 2023 року о 06.35 год.

Крім того, відповідно до наданих під час апеляційного перегляду пояснень ОСОБА_1 та письмових пояснень ОСОБА_2 останні 27 серпня 2023 року разом зі своїм підрозділом базувались в Донецькій області та лише приблизно о 16.00 год. отримали наказ про передислокацію, який в подальшому і було виконано, до смт.Демурине Синельниківського району Дніпропетровської області вони прибули о 24.00 год. 27 серпня 2023 року.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 27 та 29 серпня 2023 року виконував обов`язки військової служби, перебуваючи у смт.Демурине Синельниківського району Дніпропетровської області.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що матеріали справи не містять достатньо доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот