ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/2940/23 Головуючий суддя І інстанції Золотоверха О. О.
Провадження № 33/818/1067/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лапка В.П. на постанову судді Чугуївського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 14.06.2023 року о 20:23 год. по вул. Вишневій в смт Чкаловське Чугуївського району Харківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2105, не маючи права керування таким транспортним засобом, та вчинив правопорушення протягом року після притягнення за постановою серії БАД № 317976 від 14.03.2023 за ч.2 ст. 126 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Лапко В.П. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 268 КУпАП. Вважав, що протокол складений працівниками поліції з порушенням вимог чинного законодавства, а також на недопустимість фрагментації відеозапису, на що суд першої інстанції не звернув уваги. До матеріалів справ не додано доказів повторності вчинення правопорушення ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Лапко В.П. не з`явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Зокрема, відповідно до відомостей телефонограмного повідомлення (арк. 32), вбачається, що 13.10.2023 року ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги його захисника, шляхом передачі йому телефонограми на номер телефону, який зазначений в матеріалах справи, а саме в заяві на отримання електронних повісток (арк. 5).

Поряд з цим, відповідно до довідки (арк. 34) вбачається, що ОСОБА_1 13.10.2023 року отримав СМС-повідомлення на свій номер телефону, який він вказував у своїй заяві на отримання електронних повісток, про час та місце розгляду апеляційної скарги його захисника.

Крім того, суд апеляційної інстанції направляв судову повістку ОСОБА_1 за місце його проживання на адресу, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, а також в його заяві про отримання електронних повісток.

Однак ОСОБА_1 не з`явився до поштового відділення для отримання поштової кореспонденції Харківського апеляційного суду.

Отже, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 поза розумним сумнівом був обізнаний про час та місце розгляду апеляційної скарги його захисника, однак в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явився, причин неявки суду не повідомив..

Крім того, захисник Лапко В.П. був повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги шляхом направлення йому телефонограми, яку він отримав 13.10.2023 року, а також шляхом направлення йому СМС-повідомлення, яке він також отримав 13.10.2023 року на свій телефон, номер якого він зазначав в своїй апеляційній скарзі.

Днак в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Слід зазначити, що станом на 06.11.2023 року о 16:00 год. будь-яких заяв, в тому числі про відкладення судового розгляду, від ОСОБА_1 чи його захисника Лапка В.П. до канцелярії Харківського апеляційного суду не надходили.

Враховуючи наведене, а також враховуючи вимоги ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розглянути апеляційну скаргу захисника Лапка В.П. без його участі та без участі ОСОБА_1 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.1А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості матеріалів справи, як на докази, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт працівника поліції; фотокопію постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП; відеозапис події за участю ОСОБА_1 , який зафіксований на бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що 14.06.2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом. Вчинив правопорушення протягом року, постанова БАД 317978 складено 14.03.2023 року за ст. 126 ч.2.

Також з відомостей цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі, а також його власноручні пояснення.

Поряд з цим, з відомостей протоколу вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію цього протоколу, що підтверджується його особистим підписом в графі: «..Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні)».

Отже суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 знав про те, що відносно нього був складений протокол за ч.5ст. 126 КУпАП.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством агі ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАСУ щодо дій працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто, ОСОБА_1 не скористався своїм правом на оскарження дій чи бездіяльності працівників поліції під час складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім цього, з відеозапису об`єктивно вбачається, що автомобіль «ВАЗ» був зупинений працівником поліції та з водійського місця вийшов саме ОСОБА_1 .

Ці відомості, поза розумним сумнівом, підтверджують, що саме ОСОБА_1 14.06.2023 року керував автомобілем.

Відповідно до відомостей фотокопії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (арк. 4) вбачається, що ОСОБА_1 14.03.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 КУпАП.

Відомостей про те, що ця постанова скасована матеріали справи не містять.

Поряд з цим, відповідно до відомостей відеозапису вбачається. що ОСОБА_1 особисто повідомляв працівників поліції про те що він знає про існування такої постанови, що об`єктивно свідчить про наявність умислу у ОСОБА_1 під час вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з положень ст. 10 КУпАП.

Крім того відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 2) вбачається, що під час несення служби 14.06.2023 року було зупинено автомобіль ВАЗ 2105 під керуванням ОСОБА_1 , який керуючи автомобілем смт Чкаловське не був пристебнутий ременем безпеки.

Враховуючи такі відомості, а також відсутність скарг на дії працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції законно зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до розпорядження начальника обласної військової адміністрації Олега Синегубова від 21.03.2022 року № 14В, заборонено з 21 березня 2022 року на період дії правового режиму воєнного стану та території Харківської області використання відеореєстраторів та інших пристроїв фото- і відеофіксації під час використання автомобільного та мототранспорту для фото-і відеозйомки доріг загального користування, об`єктів загального призначення, об`єктів інфраструктури, блокпостів, укріплень, розташування, зосередження чи переміщення військових частин (підрозділів) сил оборони.

Враховуючи наявність вищезазначеного Розпорядження, працівники поліції законно здійснювали фрагментарну відеофіксацію події за участю ОСОБА_1 , що вочевидь спростовує такі твердження апелянта.

Крім того, належить врахувати те, що відповідно до відомостей цієї справи, ОСОБА_1 отримав права, про що свідчить їх фотокопія (арк. 3), внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що останній знає ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.1А ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, в тому числі, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до вимог п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 знаючи, що керує транспортним засобом без такого права, отже свідомо ігнорував ПДР України, що, поза розумним сумнівом, свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.1А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.5 ст.126 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Лапка В.П. залишити без задоволення.

Постанову судді Чугуївського районного суду Харківської області від 11 вересня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков