Номер провадження 3/754/5257/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2023 року м.Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Соловйов Олег Леонідович, розглянувши матеріали, які надійшли з Деснянського управління поліції ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 паспорт № НОМЕР_2 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2023 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 926063, відповідно до якого остання, 03.09.2023 приблизно о 23 год. 35 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру, відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у психологічному тиску, та як наслідок самостійне залишення місця проживання дитиною. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не з`явилась, поважність причин своєї відсутності не повідомила суду. Опираючись на строки накладення адміністративного стягнення визначенні ст.38 КУпАП, унеможливлюючи безпідставне ухилення від адміністративної відповідальності, розгляд протоколу проведено за відсутності ОСОБА_1 .

Потерпіла особа за протоколом про адміністративне правопорушення не визначена.

Домашнє насильство, відповідно до положень ст.173-2 КУпАП, являє собою умисне вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Слід зазначити, що фабула правопорушення викладена на протоколом серії ВАБ №926063 від 04.09.2023 формально підпадає під ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, разом з тим не узгоджується із фактичним обставинами правопорушення, зміст яких наведено у долучених матеріалах, серед яких рапорт інспектора СЮП Деснянського УП ГУНП у м.Києві Майстренко А., пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Так, обидві учасниці події «домашнього насилля» пояснили про наявність побутового конфлікту викликаного виховальним процесом з боку вітчима дитини - ОСОБА_3 (анкетні данні за матеріалом зазначені нерозбірливо, тому можлива помилка у ПІП особи). Разом з тим, зазначення у протоколі про вчинення дій психологічного характеру по відношенню до малолітньої не конкретизовано, що є порушенням вимог ст.256 КУпАП, які висуваються до складання протоколу про адміністративне правопорушення. Абстрактний характер звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, впливає на можливість здійснення захисту, та не може бути усунено судовим розглядом матеріалу по суті.

Таким чином, не вірне визначення характеру інкримінованих подій, а саме: зазначення за протоколом про психологічний тиск, який полягає у забороні спілкування месенджером із невідомою особою, є заходом батьківського піклування про безпеку дитини, що виключає можливість кваліфікувати дії ОСОБА_1 , як вчинення домашнього насильства у розумінні п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Необхідно зазначити, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Домашнє насилля вчинене ОСОБА_1 за протоколом ВАБ №926063 належним чином не визначено та не підтверджено доданими доказами.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, суд не вбачає переконливих доказів, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява F 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя: О.Л.Соловйов