ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/998/22 Номер провадження 33/814/643/23Головуючий у 1-й інстанції Ситник О.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

з участю секретаря Владімірова Р.В.

захисника Баленка Р.В.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 жовтня 2022 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 23 травня 2022 року о 20:32 год. в м. Миргород, по вул. Гоголя, 176/1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги підпункту «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку зі згоди водія за допомогою приладу Alcotest Drager, результат 2,16% проміле, тест №723.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю факту керування ним автомобіля, що мало б бути зафіксоване працівниками поліції та як належний доказ оцінено судом .

Не заперечуючи вживання алкогольного напою разом зі своїм товаришем неподалік від припаркованого автомобіля, апелянт наголошує на тому, що він не керував транспортним засобом, оскільки вже очікував на приїзд сина свого товариша, який за попередньою домовленістю повинен був довезти його додому. В цей час під`їхав екіпаж патрульної поліції, який спочатку оглянув його документи, а потім почав вимагати пройти огляд на стан сп`яніння, не дивлячись на те, що він не знаходився в салоні автомобіля, який стояв припаркований, з вимкнутим двигуном.

Також вказує, що суд взяв до уваги покази свідка працівника поліції ОСОБА_2 , що складав протокол відносно нього, який не міг згадати підстави зупинки транспортного засобу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення захисника притягнутої особи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції при вирішенні питання про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в повній мірі не дотримався.

Визнаючи останнього виним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався як на належні та допустимі докази винуватості особи - протокол про адміністративне правопорушення від 23 травня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, додаток до протоколу тестування ОСОБА_1 на алкоголь за допомогою приладу Alcotest 6810 з результатом 2,16% проміле, запис з бодікамери працівника поліції.

Разом з цим, наведені докази не можна розцінювати як беззаперечні та достатні для висновку про винуватість притягнутої особи, оскільки вони не в повній мірі відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом», та в своїй сукупності не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в пункті 27 роз`яснено, що керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З наведеного слідує, що само по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу, а отже знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом.

За змістом диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність для водія транспортного засобу настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Згідно матеріалів справи, 23 травня 2022 року поліцейським СРТ Миргородського РВП сержантом поліції Яковенком О.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №008493 про те, що 23 травня 2022 року о 20:32 год. в м. Миргород, по вул. Гоголя, 176/1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane, 2, д.н.з. НОМЕР_1 . Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою Alcotest Drager, результат позитивний 2,16% проміле алкоголю, тест №732, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, як під час розгляду справи в місцевому суді, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування транспортним засобом, а проходження процедури огляду на стан сп`яніння пояснював тим, що поліцейські попереджали про те, що автомобіль буде евакуйовано на штрафмайданчик, в зв`язку з чим він погодився пройти огляд.

З долученого до протоколу відеозапису тривалістю менше 3 хв. з бодікамери працівника поліції вбачається пропозиція поліцейського пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер.

Після проходження огляду з результатом 2,16% проміле, поліцейський повідомляє, що на водія буде складено протокол за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно наказу № 1026 Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Доданий до протоколу відеозапис, що розміщений на 1 файлі, не містить ні перебігу подій, пов`язаних з фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ні факту його зупинки працівниками поліції, повідомлення про наявні ознаки сп`яніння, роз`яснення йому прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Крім того, на самому відеозаписі відсутній автомобіль Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка сержант поліції ОСОБА_2 , яким було складено адміністративний протокол, пояснив суду що він не пам`ятає подробиць руху та зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та які саме були підстави для зупинки транспортного засобу. При цьому, зазначив, що відеозаписи, які містили факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля не збереглись, тому вони до суду не направлялись.

Інших доказів факту перебування водія ОСОБА_1 за кермом належного йому автомобіля матеріали справи не містять.

Враховуючи відсутність доказів факту керування останнім транспортним засобом, тобто здійснення виконання ним функцій водія у спосіб вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух, а також перебування автомобіля в русі, що є обов`язковою складовою правопорушення за ст. 130 КУпАП - підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності відсутні.

За вказаних обставин, стверджувати, що зібрані по справі докази винуватості ОСОБА_1 в скоєнні правопорушенням за ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідають критерію «поза всяким сумнівом» - підстав не має.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки матеріали справи стосовно ОСОБА_1 не містять доказів керування останнім транспортним засобом, як однієї з складових відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в розумінні п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є правовою підставою для закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.

За вказаних обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 жовтня 2022 року скасувати та закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, з підстав визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна