ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2775/23 Справа № 175/6708/23 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Буць Олега Омеляновича на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за участю:

захисника (в режимі відеоконференції) Буць О. О.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок та стягнуто судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 25 липня 2023 року близько 09 - 00 год. солдат ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , перебував в стані наркотичного сп`яніння (довідка № 1339 від 25.07.23) в умовах військового стану, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження посилається на те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не повідомив про час та дату судового засідання. Про існування оскарженої постанови він дізнався випадково через систему Електронний суд 29.11.2023. ОСОБА_1 з 28.08.2022 проходить військову службу в десантно-штурмових військах. В 2023 році до 28.08.2023 перебував на території Донецької області. Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №245 від 28.08.2023 зарахований у розпорядження командира військової частини, в зв`язку з чим вибув на територію Дніпропетровської області. Про судовий розгляд і прийняті рішення у даній справі не повідомлявся.

Вказані причини пропуску процесуального строку є поважними, тобто пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на невідповідність обвинувачення, викладеного в постанові суду, диспозиції статті 172-20 КУпАП та порушення правил територіальної підсудності. Зазначає, що ОСОБА_1 не перебував на території військової частини в час та дату, зазначених в протоколі, а був у м. Дружківка Донецької області, яка не є територією військової частини, де перебував за вказівкою командування на території приватних будинків, після виконання бойових завдань на в м. Бахмут, зазначене підтверджується наказом командира військової частини. У м. Краматорськ ОСОБА_1 був доставлений лише для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, справа мала бути скерована до Дружківського міського суду Донецької області.

Також, зауважує, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про складення протоколів та формування матеріалів про військові адміністративні правопорушення, у постанові суду місце вчинення правопорушення взагалі не зазначено, суть правопорушення не розкрито, наведені в постанові відомості не відповідають фактичним обставинам і не підтверджуються доказами.

Захисник посилається на порушення порядку проведення огляду військовослужбовця, передбачений статтею 266-1 КУпАП, оскільки огляд ОСОБА_1 із використанням спеціальних технічний засобів та тестів з відеофіксацією чи за участю свідків не проводився і навіть не пропонувався. Огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 та складені документи не відповідають вимогам чинного законодавства, огляд проведений з істотним порушенням встановленого, наслідком чого є його недійсність. Довідка, на яку посилається суд, не може бути підтвердженням стану наркотичного сп`яніння та належним доказом у справі.

Фактичні дані, які покладено в основу обвинувачення, ґрунтуються на недостовірних і недопустимих документах (доказах), складених представниками військової служби правопорядку, повноваження яких не підтверджені, та на поясненнях ОСОБА_1 , отриманих з грубим порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина, в тому числі порушення права на захист.

При отриманні відомостей від ОСОБА_1 застосовано психологічний тиск, при цьому порушено право, передбачене ст. 63 Конституції України не свідчити про себе, а також право щодо свободи від самовикриття та право на захист. Права, передбачені ст. 268 КУпАП (в тому числі право на захисника), ОСОБА_1 не роз`яснювались.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні захисник Буць О. О. підтримав апеляційну скаргу та з підстав, вкладених у скарзі просив її задовольнити, постанови суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і дату апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подавав клопотання про відкладення судового засідання.

Захисник пояснив суду, що ОСОБА_1 повідомлений про час та дату судового засідання, проте з`явитись до суду не зміг і просив розглядати справу без його участі, але за участю його захисника.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником... Апеляційна скарга, подана після її закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що в матеріалах справи відсутні відомості про направлення йому копії оскарженої постанови в порядку ст. 285 КУпАП, у зв`язку з чим, а також, враховуючи, що він є військовослужбовцем і в період ухвалення оскарженої постанови проходив військову службу, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що для забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винуватим за те, що він 25 липня 2023 року близько 09 - 00 год. солдат ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , перебував в стані наркотичного сп`яніння (довідка № 1339 від 25.07.23) в умовах військового стану, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає чотири форми об`єктивної сторони, а саме:

(1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;

(2) або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,

(3) або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,

(4) а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частина третя передбачає відповідальність за вказані діяння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Кваліфікація правопорушень це правова оцінка вчиненого особою діяння шляхом установлення його правових ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу правопорушення, в даному випадку передбаченому КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення, який передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних елементів. Відсутність хоча б одного елементу означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суть правопорушення (обвинувачення, яке визнане судом доведеним), викладене в оскарженій постанові суду, не відповідає жодній з форм об`єктивної сторони, передбаченій в частинах 1, 3 статті 172-20 КУпАП, а також обставинам, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, що в даному випадку є підставою для скасування постанови суду.

Повторно дослідивши докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

25.07.2023 приблизно о 09 год 00 хв солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 в стані наркотичного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим порушив вимоги статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України № 551-XIV від 24.03.1999 з наступними змінами і доповненнями та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується доказами, долученими до протоколу, а саме письмові пояснення правопорушника ОСОБА_1 в яких він повністю визнав свою провину; письмовими пояснення свідка ОСОБА_2 , який пояснив про обставини виявлення солдата ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння та підтвердив обставини, викладені у протоколі.

Відповідно до довідки № 1339 від 25.07.2023 з КНП Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорська, ОСОБА_1 перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок поєднаного вживання канабіноїдів, альфа-піролідинопентіофенону.

Оцінивши вищенаведені докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про не перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, спростовуються відомостями з довідки № 1339 від 25.07.2023 з КНП Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорська.

Твердження захисника про застосування примусу стосовно ОСОБА_1 також не підтверджується будь-якими об`єктивними даними, оскільки за своїм змістом такі доводи містять відомості про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-14 КУпАП та/або кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 426-1 КК. Проте жодних відомостей про звернення із відповідними заявами до правоохоронних органів, результатів службового розслідування тощо, апеляційному суду не надано.

Посилання захисника на витяг наказу командира військової частини, який виданий у м. Дружківка Донецької області та відповідно про порушення правил територіальної підсудності, є непереконливими, у зв`язку з тим, що місце дислокації військової частини може змінюватись, тому витягом з наказу не спростовується перебування ОСОБА_1 на території військової частини у м. Краматорськ.

Захисник посилається на порушення порядку проведення огляду військовослужбовця, передбачений статтею 266-1 КУпАП, оскільки огляд ОСОБА_1 із використанням спеціальних технічний засобів та тестів з відеофіксацією чи за участю свідків не проводився і навіть не пропонувався. Огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 та складені документи не відповідають вимогам чинного законодавства, огляд проведений з істотним порушенням встановленого, наслідком чого є його недійсність. Довідка, на яку посилається суд, не може бути підтвердженням стану наркотичного сп`яніння та належним доказом у справі.

Перевіривши вищевикладені доводи захисника апеляційний суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на положеннях ст. 266-1 КУпАП, за змістом якої огляд за участю свідків або відеофіксації здійснюється тоді, коли огляд проводить уповноважена службова особа, тоді як у цій справі був проведений медичний огляд в закладі охорони здоров`я. Також, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння і для встановлення такого види сп`яніння огляд проводиться саме у закладі охорони здоров`я з проведенням лабораторних досліджень, тому встановлення стану наркотичного сп`яніння посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, є неможливим у зв`язку з тим, що уповноважені військові службові особи не проводять лабораторних досліджень, не відбирають біологічні зразки, тощо.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, відомчих інструкцій та судової практики Європейського суду з прав людини, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам сторони захисту, на які захисник акцентував увагу в апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.

При вирішення питання про вид та розмір адміністративного стягнення, апеляційний суд, враховує положення ч. 2 ст. 38 КУпАП відповідно до яких, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення...

Як встановлено апеляційним судом адміністративне правопорушення мало місце 25.07.2023, тому строк накладення адміністративного стягнення на день розгляду справи апеляційним судом та винесення постанови 18 грудня 2023 року, закінчився.

Враховуючи вимоги ст. ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Буця Олега Омеляновича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун