ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/2799/23 Головуючий в 1 інст. Мінгазов Р.В.
Провадження № 33/807/762/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Воропаєва В.В. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 28.09.2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 24.05.2023 о 06 год. 50 хв. в с. Широке по вул. Центральна буд. 40 в Запорізькому районі Запорізькій області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки із застосуванням спеціального приладу алкотестеру Драгер та у медичному закладі водій відмовився. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом паркування транспортного засобу.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Воропаєв В.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що документи, які містяться в матеріалах справи були заповненні в із порушенням вимог національного закону, та вважаються зіпсованими.

Щодо почервоніння очей, апелянт наголошує, що в ОСОБА_1 була алергічна реакція на рослину дикого походження, де його зупинили працівники поліції. Він лікувався від алергії самостійно, лікарським препаратом.

Відеозапис події не є безперервним, переривається, що унеможливлює встановити дійні обставини справи.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника адвоката Воропаєва В.В.

Велика палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі № 11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Воропаєв В.В. в судові засідання, які відбулися 27.10.2023, 24.11.2023 року не з`явилася.

Апелянт адвокат Воропаєв В.В. двічі повідомлявся телефонограмами про час та місце розгляду поданої ним апеляційної скарги, заяв про неможливість прибути в судове засідання через поважні причини не надав.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Воропаєва В.В.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Постановою Запорізького районного суду від 28.09.2023 року до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд першої інстанції послався на письмові докази, які містяться в матеріалах справи, надавши їм належну правову оцінку.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №179313 (а.с.3) ОСОБА_1 обвинувачено в тому, що він 24.05.2023 о 06 год. 50 хв. в с. Широке по вул. Центральна буд. 40 в Запорізькому районі Запорізькій області керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки із застосуванням спеціального приладу алкотестеру Драгер та у медичному закладі водій відмовився. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом паркування транспортного засобу. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР України підтверджується наступними доказами:

- актом огляду та направленням на огляд (а.с.4-5), якими встановлено, що під час події ОСОБА_1 мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від огляду ОСОБА_1 відмовився;

- письмовими пояснення ОСОБА_1 (а.с.8), в яких він вказав, що він напередодні вживав алкогольні напої (горілку). 24.05.2023 року рухався на автомобілі марки ВАЗ 2101. Від проходження на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився;

- копією постанови сері БАБ №625556 від 24.05.2023 року (а.с.9), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 (не був пристебнутий паском безпеки, не мав полісу обов`язкового страхування та не мав права керування транспортним засобом);

- оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.10), який містить відеозаписи з місця події та якими підтверджується те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє апеляційні доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зокрема, доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 спростовані повністю змістом доданого до протоколу відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції. Під час спілкування у ОСОБА_1 виявлені були ознаки алкогольного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що він на передодні вживав алкогольні напої та від проходження огляду відмовився, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціалізованому медичному закладі.

Крім того, ОСОБА_1 в письмових поясненнях вказав аналогічні обставини, а саме те, що він на передодні події вживав алкогольні напої і те, що він відмовляється від будь-якого огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 під час події порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів про те, що ОСОБА_1 відмовився від огляду через те, що в нього не було ознак сп`яніння, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Посилання в протоколі на ознаки сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, відповідає роз`ясненням, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" N 14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів.

З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

В даному випадку працівники поліції, оцінивши зовнішній вигляд та стан ОСОБА_1 , дійшли до висновку, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта з приводу того, що водій поводився адекватно і будь-яких ознак сп`яніння не у нього виявлено не було, оскільки суд оцінює в даному випадку не стан водія, а саме факт відмови від проходження огляду, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України.

Суд також відхиляє доводи про те, що відеозаписи події не є безперервними, оскільки щодо істотних обставин події відеозаписи є повними та такими, що об`єктивно зафіксували дійсні обставини справи.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.5 ПДР України.

Дії, вчинені ОСОБА_1 , характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Адміністративне стягнення, відносно ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального прав або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Воропаєва В.Є. залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 28.09.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/2799/23