Справа №345/210/23
Провадження № 3/345/162/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2023 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кардаш О.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонер, ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Калуського міськрайонного суду на розгляд надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 118379 від 01.01.2023, ОСОБА_1 01.01.2023 о 19.13 год. в м. Калуш по вул. Литвина керував транспортним засобом марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 01.01.2023 вінв стані алкогольного сп`яніння не перебував, автомобілем не керував, а просто знаходився надворі поряд з заглушеним транспортним засобом та розмовляв з товаришем. В цей час, до нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Така пропозиція була йому незрозуміла, оскільки він не тільки не здійснював рух транспортним засобом та не знаходився за його кермом, а знаходився надворі поруч з заглушеним автомобілем. Враховуючи це, просить провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім наданих усних пояснень також надав суду аналогічні письмові пояснення.

Суд, вислухавши думку ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи та переглянувши диск, на якому зафіксовано події, які мали місце 01.01.2023 за участі ОСОБА_1 , оцінюючи надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до такого висновку.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП повинен, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення складається з дотриманням вимог щодо форми і змісту, встановлених статтею 256КУпАП.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 118379 від 01.01.2023, ОСОБА_1 01.01.2023 о 19.13 год. в м. Калуш по вул. Литвина керував транспортним засобом марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Однак, з наданих пояснень ОСОБА_1 випливає те, що 01.01.2023 вінв стані алкогольного сп`яніння не перебував, автомобілем не керував, за його кермом не знаходився, а перебував надворі поруч з автомобілем з заглушеним двигуном.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.130 КупАП під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспорту, незалежно від того, чи управляє він самохідною машиною, що рухається своїм ходом, або на причепі в іншої машини. При цьому не має значення, де, у якому місці особа управляла транспортом.

Судом також враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або відмова від проходження на виявлення стану алкогольного сп`ягніння, тобто виявлення працівником поліції відповідних ознак у водія.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відеозаписом, який переглянутий в судовому засіданні, не підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факту зупинки його працівниками поліції, тобто не підтвердженого того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, даний відеозапис є нечітким, беззвучним, містить тільки фрагменти події, а саме те, що відбувалася розмова між працівниками поліції та ОСОБА_1 на вулиці, зміст якої прослухати суд позбавлений можливості. На диску також міститься і інший відеозапис, який взагалі не стосується події, що мала місце 01.01.2023, та який очевидно працівниками поліції долучено випадково.

Більше того, з долученого відеозапису неможливо встановити не тільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а й факт пропозиції пройти йому огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та відповідної відмови останнього від такого проходження.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, свідки події згідно протоколу відсутні, а тому суд позбавлений можливості спростувати доводи ОСОБА_1 щодо його непричетності даного адміністративного правопорушення.

Як наслідок, даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таких доказів не здобуто і в судовому засіданні, що унеможливлює встановити фактичні обставини справи, а навпаки: наявний у справі відеозапис є фрагментарним та беззвучним, відсутні будь-які докази керування автомобілем саме ОСОБА_1 чи будь-якою іншою особою взагалі.

Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Тому суддя приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриває провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.9,130,247,283-287 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушененя закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10 діб з часу проголошення.

Суддя: