ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6531/23 Номер провадження 33/814/1677/23Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Владімірову Р.В, з участі адвоката Сергієнко Т.Г., потерпілого ОСОБА_1 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 адвоката Сергієнко Тетяни Григорівни на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія АДД №045411 від 14.07.2023 року ОСОБА_2 14.07.2023 року о 10-40 год. у м. Полтава на перехресті вул. Р.Кириченко та вул. Героїв Чорнобильців, керуючи транспортним засобом «Suzuki SX4» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі по вул. Р.Кириченко від вул. О.Вишні в напрямку вул. Шевченка, в порушення вимог п.п.2.1, 16.4 ПДР України, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та допустив зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet Epica» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2023 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і на останнього накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 536.80 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_2 адвоката Сергієнко Тетяна Григорівна подав апеляційну скаргу, в якій стверджує, що суд першої інстанції неповно та необ`єктивно дослідив всі обставини справи, не надав правової оцінки доказам вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку зібраним по справі доказам, не звернув увагу, що в діях ОСОБА_2 відсутні порушення п. 16.4 ПДР. Суд, не надав належної оцінки діям ОСОБА_1 , в яких також вбачається порушення ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія АДД №045411 від 14.07.2023 року ОСОБА_2 14.07.2023 року о 10-40 год. у м. Полтава на перехресті вул. Р.Кириченко та вул. Героїв Чорнобильців, керуючи транспортним засобом «Suzuki SX4» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі по вул. Р.Кириченко від вул. О.Вишні в напрямку вул. Шевченка, в порушення вимог п.п.2.1, 16.4 ПДР України, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та допустив зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet Epica» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що фактично це адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями учасників ДТП, відеозаписом події.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.2.1 Розділу 33 ПДР України, водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Згідно із п. п.16.4., 16.11 забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.

На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Матеріалами справи встановлено, та не спростовано ОСОБА_4 , що останній не надав перевагу автомобілю, який рухався по головній дорозі, виїхав на перехрестя не впевнившись, що це не створе перешкод для інших учасників руху.

Доводи апеляційної скарги, щодо невірного зазначення у протоколі пункту ПДР, порушення якого вмінено ОСОБА_4 , що фактично є технічною опискою, не впливають на правильність висновків суду про наявність в діях останнього порушень ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, а тому не беруться до уваги.

Доводи скаржника, щодо неналежної оцінки наявних по справі доказів, є необґрунтованими, оскільки фактично є їх переоцінкою, яка не відповідає обставинам справи.

Доводи про неврахування судом, того факту що інший водій рухався в забороненому ПДР напрямку та на нього не було складено протокол за ст. 124 КУпАП, також не впливає на правильність висновків суду та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки не виключає винних дій ОСОБА_2 та не звільняє останнього від відповідальності.

Із наведеного вище вбачається, що невиконання ОСОБА_2 правил дорожнього руху України призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, за що ст.124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_2 наявними у матеріалах справи доказами.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Сергієнко Тетяни Григорівни задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Сергієнко Тетяни Григорівни залишити без задоволення.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин