Справа № 948/2102/23
Номер провадження 3/948/1238/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2023 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , такелажник евакуаційної обслуги ремонтного взводу ремонтної роти,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а :

згідно з протоколом серії НОМЕР_1/С №187, 05.12.2023 о 09 год 00 хв солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану знаходився у стані алкогольного сп`яніння на території бази зберігання засобів РХБЗ військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 .

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що 05.12.2023 вранці, знаходячись на території бази зберігання засобів РХБЗ військової частини НОМЕР_1 , вжив алкогольні напої та близько 09 год 00 хв був виявлений своїм безпосереднім командиром у стані алкогольного сп`яніння, свою вину визнає повністю, в подальшому намагатиметься подібного не допускати (а.с.2).

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, у скоєному розкаявся.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 надано такі докази:

- протоколом НОМЕР_1 №184 від 06.12.2023 про військове адміністративне правопорушення (а.с.1-2);

- рапортом тво начальника бази зберігання засобів РХБЗ в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а.с.3);

- рапортом начальника обслуги РХБ розвідки 3 взводу РХБ розвідки 1 роти РХБ розвідки батальйону РХБ розвідки військової частини НОМЕР_2 (а.с.4);

- витягом з наказу командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_2 про відрядження ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (а.с.5);

- копією посвідчення про відрядження №2708 від 26.10.2023, виданого ОСОБА_1 (а.с.6);

- поясненням начальника обслуги РХБ розвідки 3 взводу РХБ розвідки 1 роти РХБ розвідки батальйону РХБ розвідки військової частини НОМЕР_2 (а.с.7);

- висновком щодо результатів медичного огляду №2304 від 05.12.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду(а.с.8);

- поясненням солдата ОСОБА_1 стосовно адміністративного порушення (а.с.9).

Суд, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

За диспозицією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, а саме: розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Оскільки порядок огляду військовослужбовців під час проходження ними військової служби законодавством не врегульований, тому для виявлення у них стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння застосовують Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - як до подібних за своїм змістом правовідносин. Освідування військовослужбовців проводять у порядку, визначеному розділом ІІІ Інструкції, тобто в закладах охорони здоров`я, лікарем, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою, з дотриманням процедури.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На порушення цієї норми автором протоколу не надано належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, акта освідування на стан сп`яніння солдата ОСОБА_1 , складеного уповноваженим органом та особою.

Так, згідно з позицією КАС ВС, висловленою у постанові № 524/5741/16-а від 20.05.2020, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст. 8, 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Ураховуючи викладене, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не підтверджена належними доказами, суд дійшов висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. За вказаних обставин, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а у разі її оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя С. М. Косик