Справа 362/5227/23
Провадження 3/362/2722/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2023 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець Збройних Сил України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

встановив:

15.08.2023 о 23:00 год. у с. Дерев`янки Фастівського району Київської області по вул. Деревянна, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. порушення мови, порушення координації рухів) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився.

ОСОБА_2 у судовому засіданні (19.10.2023) заперечив факт вини у вчиненні поставленого в провину правопорушення. Пояснив, що того дня був вдома, ввечері пішов до товариша на вечерю, де вони вживали алкогольні напої. Свій автомобіль попередньо залишив ремонтувати на СТО. Увечері йому зателефонували зі станції і повідомили, що автомобіль відремонтували та доставили йому додому, залишивши на подвір`ї будинку. Він провів час у товариша і повернувся додому. Коли був біля свого будинку, то до нього підійшли працівники поліції та почали стверджувати, що він керував транспортним засобом та має пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, одягли на нього кайданки та оглядали особисті речі. Згодом на місце події прибув його командир та примусив зізнатися, що керував транспортним засобом та відмовитись від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Він виконав наказ командира. Запевнив суд, що не керував транспортним засобом, а підписав усі документи за наказом командира. Просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_2 просив суд викликати свідків події, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також поліцейських, які оформляли даний протокол.

Свідок ОСОБА_3 надав суду пояснення, що того вечора після виклику ним працівників поліції за фактом пострілів невідомими особами у населеному пункті показував їм місце події та перебував у поліцейському автомобілі. Тоді повз них проїхав автомобіль (джип). Поліцейські почали наздоганяти автомобіль, який заїхав до подвір`я та хтось почав з нього втікати. Поліцейські почали наздоганяти вказану особу, як потім вказали працівники поліції, то це був ОСОБА_2 . У його присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Особисто не бачив ОСОБА_2 за кермом вказаного автомобіля, так як це була темна пора доби та розгледіти його було неможливо, однак інших осіб на місці події не було через пізній час.

Свідок ОСОБА_4 , працівник поліції, який оформляв даний адміністративний матеріал, надав суду пояснення, що того вечора вони перебували у с. Дерев`янки Фастівського району Київської області, де повз них проїхав автомобіль Mitsubishi. Було вирішено його зупинити та перевірити, однак вимогу зупинки водій проігнорував та продовжив рух, а заїхавши до подвір`я, водій намагався втекти до свого будинку, однак був ними затриманий. У ході спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та з огляду на виявлені ознаки запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій категорично відмовився. Після чого на нього було складено протокол.

У судове засідання 23.11.2023 ОСОБА_2 не прибув, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а відтак суд вважає за можливе, керуючись вимогами ч. 1 ст.268 КУпАП, здійснити розгляд справи за його відсутності.

Водночас суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 23.08.2018 у справі за №11-237сап18, де звертається увага на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1ст. 268 КУпАП, не є абсолютним, а суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді даної справи, суд установив таке.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за:

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2, п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із фабулою ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказаною нормою наступає, серед іншого, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки п.2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис події правопорушення, що відображений на електронному диску і долучений до матеріалів справи. Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Так, з цього доказу вбачається таке: на відеозаписі зображений чоловік, який представляється ОСОБА_2 та надає свої анкетні дані. Працівник поліції представляється та пропонує водію ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або в медичному закладі з огляду на виявлені ознаки сп`яніння. ОСОБА_2 без жодного тиску відмовляється від проходження такого огляду (0:00:56 хв. відеозапису). Підтверджує факт керування транспортним засобом (0:01:15 хв. відеозапису). Водія ОСОБА_2 повідомляють, що буде складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, жодних зауважень чи заперечень він не висловлює.

При цьому, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

-даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за яким у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Порушення координації рухів Пархома В.П. мав пройти огляд, однак він не проведений через його відмову, що підтверджується відеозаписом;

-даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.08.2023, яке не реалізоване через відповідну відмову ОСОБА_2 ;

-даним письмових пояснень ОСОБА_3 від 16.08.2023, за якими 16.08.2023 близько 21:10 год. він зателефонував до поліції з повідомленням щодо пострілів в с. Дерев`янки. Сів до службового автомобіля працівників поліції, щоб показати місце поді. Під`їжджаючи до місця було помічено автомобіль «Мітсубіші», який не зупиняючись на вимогу працівників поліції, проїхав та заїхав на подвір`я будинку. Водій побіг до будинку. За вказаних обставин його було залучено свідком.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою ОСОБА_2 від проходження огляду у встановленому законом порядкуз метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було складено протокол і додатки до нього. При цьому під час пропозиції йому пройти відповідний огляд на стан сп`яніння поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису та залучив свідка.

Не зважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_2 щодо невизнання вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 транспортним засобом не керував є непереконливими, оскільки вказані обставини випливають із досліджених судом доказів, зокрема відеозапису події, де він особисто підтверджує факт керування транспортним засобом. Із цього ж відеозапису не вбачається присутності інших осіб на місці події, зокрема командира ОСОБА_2 , який, зі слів останнього, віддав наказ визнати провину у цьому правопорушенні.

До того ж суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні письмові пояснення водія, що він не керував транспортним засобом (як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і на окремому аркуші паперу), натомість ОСОБА_2 не надав суду переконливих пояснень чому перебував у вказаному місці у пізній час доби, а його автомобіль у нічний час здійснював рух, на що вказав свідок та поліцейський у судовому засіданні.

Тому таку версію ОСОБА_2 суд розцінює як обрану позицію захисту з метою уникнення відповідальності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що погодження особи на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути актом волевиявлення, який би виражався в активних діях особи, щодо погодження на проходження огляду.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формах. Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

При цьому, у разі відмови/ухилення водія від проходження огляду у встановленому законом порядку, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати відносно водія заходи примусу, спрямовані на проведення такого огляду на місці чи доставлення особи до закладу охорони здоров`я.

Всі інші зауваження ОСОБА_2 щодо порушення поліцейськими процедури оформлення цієї справи, то суд їх враховує і зауважує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_2 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_2 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому клопотання про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відхиляється.

Призначаючи адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, а саме його високий ступінь суспільної шкідливості, особи порушника, невизнання вини, та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір

Керуючись ст. ст. 221, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко