Справа № 215/4072/23
ПОСТАНОВА

27 листопада 2023 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.

при секретарі Уваровій Л.І.

розглянувши заяву захисника Севостьянової Ірини Григорівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Коноваленка Максима Івановича у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд судді надійшла вказана заява про відвід судді по справі. Заяву подано за аналогією з вимогами ст.ст.75-76 КПК України, про що вказано у самій заяві.

В обґрунтування заяви адвокат Севостьянова І.Г. зазначила, що 23.08.2023 р. на підставі договору про надання правничої допомоги від 17.08.2023 р. та ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 23.08.2023 р. була подана заява про ознайомлення з матеріалами справи, зняття фотокопій та отримання копії запису правопорушення, з додатками копіями вказаних документів. 24.08.2023 р. на її телефонний дзвінок, помічник судді Зоріна А.В. підтвердила, що вона може ознайомитися з матеріалами справи. На її заяві від 23.08.2023 р. стояла резолюція головуючого судді Коноваленка М.І. ознайомити. Але, їй надали для ознайомлення та виготовлення копій шляхом фотографування, лише письмові матеріали справи, як пояснила помічник судді Янишевська М.М., суддя не надав дозвіл на ознайомлення з DVD диском,та що з записами правопорушеннями, які містяться на диску вона зможе ознайомитися лише в судовому засіданні. На її заперечення щодо того, що обмежуючи її в ознайомленні з матеріалами справи, в тому числі щодо неможливості отримання копії запису, порушують її права захисника на здійснення захисту особи, з якою у неї укладено договір, позбавляють її права подачі обґрунтованих клопотань по справі, помічник судді під запис наголосила, що це особиста заборона судді Коноваленка М.І..

Відповідно до ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, яка прирівнює справи про адміністративні правопорушення до кримінальних справ, 24.08.2023 р. суддею Коноваленком М.І. було вчинено кримінальний злочин, а саме порушено право захисника Севостьянової І.Г. в ознайомленні з матеріалами справи № 215/4072/23 в частині ознайомлення в відеозаписом правопорушення.

Ознайомлення з постановами, які були винесені суддею Коноваленком М.І. у період з 01.01.2022 р. по 20.08.2023 р. по справам про притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, захисник з`ясувала, що суддя Коноваленко М.І. під час розгляду даної категорії справ порушує норми частини першої- третьої статті восьмої Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції (Конвенцію ратифіковано із заявами Законом N 251-V (251-16) від 18.10.2006, ВВР, 2006, N 50, ст. 496).

Так, суддею Коноваленком М.І. були закриті справи по яким правопорушники притягались до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАПу зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм,що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або суддею самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід), однак суд вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами, закріпленими в КПК України ст. ст. 75-76.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських приписів поведінки суддів від 19.05.2006 р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 р. № 2006/23.

На підставі викладеного, захисником Севостьяновою І.Г. заявляється відвід судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Коноваленку М.І., у справі № 215/4072/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в тому числі як судді, дії якого порушують норми Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції.

Захисник Севостьянова І.Г. у судовому засіданні заяву підтримала.

Суддя Коноваленко М.І. в судове засідання не з`явився, та надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суддя, заслухавши захисника, дослідивши матеріали, що були ним надані, а також матеріали справи № 215/4072/23 витребувані судом, доходить до слідуючих висновків з наступних підстав.

Враховуючи той факт, що право на відвід нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено, а заявник заявив про застосування аналогії закону виключно щодо наявності підстав для відводу, передбачених ст.ст.75-76 КПК України, суд теж вважає за необхідне приймати рішення виключно в рамках заявлених меж застосування аналогії закону, а саме ст. ст. 75-80 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Таким чином, з аналізу вказаних вимог Закону встановлено, що заява про відвід може бути задоволена виключно у тому випадку, коли у заяві вмотивовано, тобто обґрунтовано, з наданням відповідних підстав чи доказів, заявлено про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Разом з тим, з аналізу заяви та матеріалів, що були надані суду захисником, вбачається відсутність підстав для відводу, передбачених ст. 76 КПК України, а доводи захисника фактично зводяться до неможливості ознайомитись з наявним у матеріалах справи відеозаписом, отже, причиною заявлення відводу є незгода особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з діями та рішеннями судді Коноваленка М.І. при підготовці та розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , які, на думку заявника, свідчать про упередженість та про необ`єктивність судді.

Також питання про законність чи незаконність дій та прийнятих суддею Коноваленком М.І. рішень у інших справах про адміністративні правопорушення, на які посилається заявник і які вважає прийнятими з порушенням вимог Закону, судом не вирішується, оскільки дане питання не входить до компетенції як судді, що розглядає цю заяву про відвід, так і взагалі судді місцевого суду, а належить до компетенції судів апеляційної, касаційної інстанцій (за наявності до того передбачених законом відповідних підстав).

Вирішуючи вказане питання, суд вважає, що трактування поняття «інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості», згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України, у КПК України відсутнє.

За таких обставин, суд доходить до висновку про те, що питання, чи є дії судді не на користь тієї чи іншої сторони (учасника процесу) свідченням упередженості даного судді (суду) щодо даної сторони (учасника процесу) та чи свідчить прийняття таких рішень про упередженість судді, КПК України не врегульовано.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Згідно п.46 Рішення ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» (Заява № 35493/10), 30 квітня 2015 року - «… суд також зазначає, що твердження заявниці про упередженість та корумпованість органів дізнання і досудового слідства не підтверджено жодними доказами, окрім відмов цих органів притягнути до кримінальної відповідальності вищезазначених осіб, а отже вони є безпідставними».

Системний логічний аналіз даного твердження дозволяє дійти висновку, що сама по собі лише відмова того чи іншого органу чи посадової особи державного органу, судді, суду, тощо задовольнити ті чи інші вимоги (клопотання) особи (заявника, скаржника, підозрюваного, обвинуваченого, тощо) не є доказом його упередженості.

За таких обставин, враховуючи, що поняття «інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості» прямо передбачено п.4 ч.1 ст.75 КПК України, про застосування аналогії якого зазначає заявник, суд вважає за можливе, виключно для трактування даного положення, застосувати аналогію закону поза межами ст.ст.75-80 КПК України, так, як інститут відводу притаманний та застосовується не тільки у кримінальному процесі, а і у цивільному, адміністративному та господарському. При цьому, як у ЦПК України, так і у КАС України та у ГПК України зазначене питання, яке є предметом розгляду у даній справі, визначено та вирішено на законодавчому рівні.

Так, відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді (…) не може бути підставою для відводу.

Абсолютно аналогічні норми процесуального Закону викладені у ч.4 ст.36 КАС України та ч.4 ст.35 ГПК України.

За таких обставин, враховуючи, що вказане питання врегульовано законодавцем України у процесуальних кодексах (за виключенням КПК України), суд доходить до висновку, що винесені суддею рішення (дії) не на користь тієї чи іншої сторони (учасника процесу) не є свідченням упередженості даного судді (суду) щодо даної сторони (учасника процесу) та прийняття таких рішень (дій) не свідчить про упередженість судді (суду).

Тобто, сама по собі лише відмова того чи іншого органу чи посадової особи державного органу, судді, суду, тощо задовольнити ті чи інші вимоги (клопотання) особи (заявника, скаржника, підозрюваного, обвинуваченого, тощо) не є доказом його упередженості.

На підставі викладеного суд доходить до висновку, що дана заява про відвід судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленка М.І., від розгляду протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні заявника не є обгрунтованою, і, отже, також не відповідає вимогам ч. 5 ст.80 КПК України, у зв`язку з чим вказана заява про відвід не може бути задоволена.

Керуючись ст. 285 КУпАП, ст. ст. 75-80, 376 ч. 2 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заявленого захисником Севостьяновою Іриною Григорівною, що діє в інтересах ОСОБА_1 , відводу судді Коноваленка Максима Івановича у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП - відмовити.

Оголошення повного тексту постанови буде проведено 01.12.2023 р. з 10-00 в залі № 4 Тернівського районного суду м. Кривого Рогу.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: