Справа № 444/3763/23
Провадження № 3/444/1946/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р. Й., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовква, Львівської області; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець, паспорт НОМЕР_1 виданий 14.08.1998 року; ІПН НОМЕР_2

за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ААД № 566574 від 09.10.2023 року ОСОБА_1 , 08.10.2023 року о 10 год. 45 хв. в м. Львів по вул. В.Великого, 51 Львівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом - автобусом марки "Еталон А08123", номерний знак НОМЕР_3 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувавна її зміну, при зміні напрямку руху здійснив різке гальмування, внаслідок чого транспортний засіб марки "CHEVROLET AVEO", номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який здійснив з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 Б., 10.1, 12.9 г ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КпАП України.

Окрім цього, згідно протоколу серії ААД № 566575 від 09.10.2023 року ОСОБА_1 , 08.10.2023 року о 10 год. 45 хв. в м. Львів по вул. В.Великого, 51 Львівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом - автобусом марки "Еталон А08123", номерний знак НОМЕР_3 , та будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив не повідомивши про це орган чи підрозділ поліції. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.10 а, д ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-4 КпАП України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснив, що 08.10.2023 року біля 11 год. ранку в м. Львів по вул. В.Великого, 51 Львівського району Львівської області, керував транспортним засобом - військовим автобусом. Перед ним різко виїхав пасажирський автобус, якого він пропустив прийнявши вліво. Зразу ж із-за автобуса вибіг пішохід, який змусив його притормозити та пропустити такого. Після цього він поїхав на полігон. Через деякий час до нього зателефонували працівники поліції та сказали, що він вчинив ДТП та з місця події поїхав. Він на це їм пояснив, що поїхав, оскільки нічого не порушив, і що зараз може приїхати на місце та надати пояснення, однак йому сказали, що вже не потрібно. Вину у вчиненому не визнає. Вважає, що дане ДТП сталось внаслідок порушення водієм транспортного засобу марки "CHEVROLET AVEO", який не дотримася дистанції. Просить суд з врахуванням наявних у нього матеріалів прийняти законне та об`єктивне рішення, а саме справу відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судові засідання неодноразово викликалися потерпілий ОСОБА_2 шляхом направлення на адресу його проживання (вказану в матеріалах адміністративної справи) судових повісток про виклик до суду та додатково шляхом телефонограми, але він в судове засідання жодного разу не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, взявши до уваги письмові пояснення та усні покази в судовому засіданні, які не є взаємосуперечиливими, приходжу до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 працівниками поліції складено протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні,

Ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши протоколи про адміністративне правопорушення складені відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до Закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до диспозицій ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, правопорушеннями є:

1) залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні;

2) порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Однак, жодними об`єктивними даними факт дорожньо-транспортної пригоди вчиненої гр. ОСОБА_1 не підтверджено.

З письмових пояснень ОСОБА_2 в матеріалах справи (а.с.7) видно, що ".... на вулиці падав дощ і дорожнє покриття було мокре і загальмувати я не зміг, внаслідок чого відбулось зіткнення.". Тобто, сам ОСОБА_2 визнав, що не дотримався дистанції.

Суд враховує те, що працівники поліції мали змогу оглянути транспортні засоби та зафіксувати відповідні пошкодження в протоколах про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, а також зробити фотофіксацію, однак цього ними зроблено не було.

Факт ДТП за участю транспортного засобу, керованого гр. ОСОБА_1 спростовується матеріалами справи.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази самої дорожньо- транспортної пригоди вчиненої саме гр. ОСОБА_1 , а навпаки ряд доказів спростовують факт вчинення ним такого, то в діях гр. ОСОБА_1 відсутній також склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином, наведені вище факти свідчать про відсутність в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.

Ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Враховуючи положенням норм статей 9, 245, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 279 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення оголошується протокол про адміністративне правопорушення та досліджуються докази.

При порушеному порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку зібрання доказів, зокрема порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Подію та склад правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин, протоколи складені відносно гр. гр. ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП є неналежними доказами у справі та не можуть свідчити про доведеність вини гр. гр. ОСОБА_1 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Так як всі сумніви щодо доведеності вини гр. гр. ОСОБА_1 тлумачаться на його користь, приходжу до висновку, що справа про притягнення гр. гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яке гр. ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, відсутні належні та допустимі докази вини останнього.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а тому відповідно судовий збір стягненню з гр. ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 122-4, 124 п. 1 ч. 1 ст. 247, статтями 266, 283, ч. 2 ст. 284, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення №444/3763/23, провадження №3/444/1946/2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення №444/3762/23, провадження №3/444/1945/2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - об`єднати в одне провадження та присвоїти номер справи 444/3763/23, провадження №3/444/1946/2023.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Зеліско Р. Й.