КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/5631/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Таранова Станіслава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києвавід 17 листопада 2023 року під головуванням судді ДзюбиО.А., у справі про адміністративне правопорушення якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києвавід 17 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 377100 від 10 вересня 2023 року, ОСОБА_1 10 вересня 2023 року о 00 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Братиславській, 48, керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора «Алкотест № 6820» на нагрудні камери: 470658, 472394, що підтверджується тестом № 5280 від 10 вересня 2023 з результатом огляду 5,00 % проміле. Своїми діями водій порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Не погодившись з указаною постановою, 23 листопада 2023 року адвокат Таранов С.І. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення через відсутність події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог зазначав, що суд першої інстанції виніс постанову необґрунтовано та з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував всі обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, що мають значення для справи, та не надання їм належної оцінки.

Зазначає, що з даних відеозапису доданого до протоколу про адміністративне правопорушення установлено, що поліцейським не роз`яснено в повній мірі ані суті адміністративного правопорушення, ані прав та обов`язків громадянина, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Крім того, вказує, що відеозапис є неповним, а зафіксовані на нього дані не дають можливості встановити дійсні обставини справи.

Скаржником вказано, що перебуваючи в приміщенні відділку поліції в спілкуванні з поліцейським, він виражає свою незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння та наголошує, що потрібно проїхати до КНП «Київська Міська Клінічна Лікарня Швидкої Медичної Допомоги» (БСП).

Зазначає, що апелянту не роз`яснено можливість проходження огляду найближчому медичному закладі у разі не згоди з показниками приладу, а відповідне письмове направлення на огляд складено о 00 год. 53 хв., тобто вже після складання та підписання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Крім того, посилається на те, що у справі немає документальних підтверджень про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення або надсилання її поштою, що є порушенням ст. 254 КУпАП та процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Таранова С.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доповідь судді, дослідивши матеріали справи, у тому числі переглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказав, що вина у порушенні правил дорожнього руху України повністю підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 377100 від 10 вересня 20223 року, випискою з алкотестера "Драгер", результат - 5,00 ‰, відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано обставини з місця події.

З таким висновком місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено наступне.

Згідно з даними чеку Drager ALCOTESTER протестовано особу - ОСОБА_1 - результат тесту - 5,00 ‰ (а.с. 3).

Вивченням матеріалів справи встановлено, що відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 377100 від 10 вересня 2023 року, ОСОБА_1 10 вересня 2023 року о 00 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Братиславській, 48, керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора «Алкотест № 6820» на нагрудні камери: 470658, 472394, що підтверджується тестом № 5280 від 10 вересня 2023 з результатом огляду 5,00 % проміле. Своїми діями водій порушив п. 2.9 (а) ПДР України (а.с. 1).

Наявні у справі докази узгоджуються між собою та у своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 положень п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому їх правильно покладено судом першої інстанції в обґрунтування висновків про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 30 КУпАП за встановлених обставин.

З відеозапису нагрудних камер працівників поліції убачається, під час зупинки, транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти тест за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер № 6820», на що останній погодився та вказав, що не вживав алкоголь.

Після чого скаржник сів до автомобіля та певний час не реагував на неодноразові вимоги працівників поліції вийти або хоча б відчинити двері, у зв`язку з чим був повідомлений про те, що у разі не виконання вказівок він буде затриманий.

Було проведено тест за допомогою газоаналізатора Драгер, який показав 5,00 ‰ та повідомлено, що ОСОБА_1 буде відсторонено від керування транспортним засобом й йому потрібно знайти водія, який забере автомобіль.

При цьому, апеляційний суд, відхиляє доводи скарги, щодо відсутності даних про роз`яснення поліцейським в повній мірі ані суті адміністративного правопорушення, ані прав та обов`язків громадянина, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, оскільки починаючи з 00:36:27 відеозапису ОСОБА_1 роз`яснено що щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а також права передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП та повідомлено про відеофіксацію.

Крім того, з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 чинив опір працівникам поліції, за що його було затримано в кайданки та доставлено до відділку поліції.

Міститься у справі й постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 7702953 від 10.09.2023, згідно якої ОСОБА_1 керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки та накладено штраф в сумі 510 грн (а.с. 8).

Доводи скаржника, що відеозапис є неповним, а зафіксовані на нього дані не дають можливості встановити дійсні обставини справи, апеляційний суд не визнає слушними, адже свого підтвердження вони не знайшли і спростовуються достовірними та достатніми доказами, що свідчать про те, що ОСОБА_1 порушені вимоги п. 2.9 "а" ПДР та вчинено адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водій знаходився в стані алкогольного сп`яніння, повидив себе знервовано, агресивно та використовував нецензурну лайку.

Таким чином, поза розумним сумнівом, у правників поліції були підстави для взяття ОСОБА_1 в кайданки з подальшим направленням до відділку поліції, враховуючи встановлені та переглянуті з відеозапису обставини.

Не спроможними визнаються доводи й щодо не роз`яснення можливості проходження огляду найближчому медичному закладі у разі не згоди з показниками приладу, оскільки протягом двох годин було оформлено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння.

При цьому, зі справи не убачається, виявлення бажання на проходження огляду у лікаря нарколога.

Крім того, ОСОБА_1 був зупинений у комендантську годину.

За змістом Закону України "Про правовий режим воєнного стану", а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ № 573 від 8 липня 2020 року, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Посилання на те, що у справі немає документальних підтверджень про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення або надсилання її поштою є безпідставними, оскільки під час ознайомлення з протоколом останній вказав лише про те, що працівниками поліції було вчинено жорстоку поведінку щодо нього та не поставив свій підпис, не вказав будь-яких заперечень й не надав інших пояснень.

Отже, освідування ОСОБА_1 проведено у відповідності до норм чинного законодавства, уповноваженою особою, у порядку, встановленому законом, а тому доводи в цій частині є необґрунтованими та оцінені апеляційним судом як намагання апелянта ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відтак, у результаті дослідження та перевірки наявних у матеріалах справи доказів, у апеляційного суду відсутні підстави вважати відеозапис сфальсифікованим, а доводи апелянта слушними. Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, при цьому, він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з виявлення алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08 лютого 2001 року, "Лавенте проти Латвії" від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Більш того Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Таранова Станіслава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києвавід 17 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар