"07" грудня 2023 р. Справа № 363/3489/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484193 від 22.06.2023 року вбачається, що 22 червня 2023 року о 21 год. 55 хв. у м. Вишгород Київської області, пров. Квітковий, гаражний кооператив «Гідроенергетик», водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , та був виявлений працівниками поліції з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мовлення, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло.

З метою встановлення факту перебування у стані наркотичного сп`яніння працівники поліції під відеозапис та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Однак від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис та у присутності двох свідків.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Слабоус Є.А. з`явилися, висловили заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 надав пояснення наступного змісту.

22 червня 2023 року близько 19 години, ОСОБА_1 , дійсно керуючи автомобілем Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить його дружині, приїхав на територію гаражного кооперативу «Гідроенергетик», що розташований за адресою: м. Вишгород, пров. Квітковий. У зазначеному місці ОСОБА_1 орендує гаражне приміщення для стоянки вказаного автомобіля. Після приїзду до гаражного кооперативу ОСОБА_1 припаркував автомобіль біля гаражу, після чого пішов забирати речі з нього, оскільки хотів переїхати до іншого гаражного приміщення. На додаток до цього ОСОБА_1 підтвердив, що з моменту приїзду на територію гаражного кооперативу він перебував там сам, будь-яких інших осіб разом з ним не було.

Пізніше на територію гаражного кооперативу заїхав службовий автомобіль працівників поліції, який припаркувався неподалік від автомобіля ОСОБА_1 . Після цього працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , поцікавилися чим він займається, а також запитали з приводу наявності у нього при собі заборонених речовин чи предметів. ОСОБА_1 дійсно добровільно повідомив, що має при собі зіп-пакетик з невідомою порошкоподібною речовиною, який незадовго до цього знайшов його собака. Вказаний пакетик ОСОБА_1 також добровільно надав працівникам поліції для огляду, після чого останніми було здійснено виклик слідчої оперативної групи на територію гаражного кооперативу.

Через деякий час на місце події приїхав ще один екіпаж поліції, при спілкуванні з яким ОСОБА_1 було повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а також необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Вважає, що працівниками поліції, привезли свідків з собою, оскільки бачив, як зі службового автомобіля працівників поліції вийшли також інші особи, які у подальшому були залучені ними як свідки проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння. У присутності вказаних свідків ОСОБА_1 також дійсно відмовився від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки на той момент, коли до нього підійшли працівники поліції, він не здійснював жодних функцій з керування транспортним засобом, нікуди не їхав, його ніхто не зупиняв і їхати він нікуди не збирався. Після відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що на той момент (22.06.2023 року) він дійсно не мав при собі водійського посвідчення, тому працівниками поліції відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яку він не оскаржував, погодився з нею, а призначений в ній штраф сплатив у повному обсязі.

У подальшому, як слідує з пояснень ОСОБА_1 , на місце події також прибула слідча оперативна група, якою було проведено ряд слідчих (розшукових) дій щодо фіксації факту вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин. ОСОБА_1 підтвердив, що за даними обставинами дійсно було порушено відносно нього кримінальне провадження, яке, як встановлено у судовому засіданні від 07.12.2023 року, завершилося ухваленням Вишгородським районним судом Київської області Вироку від 10.11.2023 року, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Копію відповідного вироку та обвинувального акту за клопотанням сторони захисту та зі згоди ОСОБА_1 було долучено до матеріалів даної справи.

На кінець, ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення він дійсно ознайомлений, пояснення та підписи стоять його, підписи ставив добровільно. Однак, наявні в ньому пояснення щодо згоди зі складеним протоколом написані були ОСОБА_1 через обіцянки працівників поліції щодо нездійснення примусового вилучення транспортного засобу на штраф-майданчик, та у зв`язку з тим, що він сильно поспішав додому, оскільки йому постійно телефонувала дружина.

Таким чином, у судовому засіданні ОСОБА_1 , не заперечуючи факту відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі, заперечив факт здійснення ним керування транспортним засобом о 21 год. 55 хв., уточнивши при цьому, що автомобілем він керував близько 19 год. 22.06.2023 року, коли приїхав на територію гаражного кооперативу. Однак, коли до нього підійшли працівники поліції (ближче до 22 год. того ж дня), то автомобіль ОСОБА_1 стояв біля гаражу, та нікуди не рухався.

Захисником Слабоусом Є.А. під час судового засідання та у письмовому клопотанні (а.с. 27-36) було вказано на наступні обставини, що є підставою для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 :

1) під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було порушено вимоги ст. 251 КУпАП та не зібрано доказів, які б підтверджували його вину у вчинені правопорушення; до матеріалів справи не додано жодного допустимого доказу його вчинення, а ті докази, що містяться у матеріалах справи були отримані з порушенням вимог діючого законодавства;

2) аналіз чинного законодавства дає підстави стверджувати, що за допомогою нагрудної камери працівників поліції, повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення; усупереч цьому долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівників поліції не містить ані факту керування транспортним засобом, ані факту зупинки вказаного транспортного засобу, а також факту того, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 ; у зв`язку з цим стороною захисту також звернуто увагу, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності;

3) у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений з передбачених законом підстав; долучений до протоколу відеозапис не вказує причини зупинки, натомість містить відомості лише про те, що водія було зупинено у гаражному кооперативі «Гідроенергетик», а також про те, що у поліцейських виникла підозра, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння; тому автомобіль ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог ЗУ «Про Національну поліцію», внаслідок чого відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу;

4) у складеному протоколі вказані дві взаємовиключні фабули подій, які підпадають під різні пункти порушення ПДР України, а тому не розкрито суть та ознаки складу адміністративного правопорушення, помилково вказано положення ПДР України, що були порушені; крім того, складений протокол не відповідає вимогам КУпАП в частині місця вчинення адміністративного правопорушення, оскільки у протоколі зазначається гаражний кооператив «Гідроенергетик» без зазначення точної адреси його місцезнаходження;

5) письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відібрані з грубим порушенням КУпАП, викликають об`єктивні сумніви в їх достовірності, суперечать дійсним обставинам справи та не відповідають вимогам допустимості доказів, адже вказані свідки перебували у стані алкогольного сп`яніння та знаходились в автомобілі поліцейських, коли прибули на територію гаражного кооперативу; крім того, вказані пояснення не містять попередження свідків про кримінальну відповідальність;

6) наявне у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу є неналежним доказом, оскільки зазначене направлення містить посилання на інший протокол про адміністративне правопорушення (серії ААА № 481193), що не розглядається в межах даної справи;

7) матеріали справи не містять доказу відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, зокрема, до матеріалів справи не долучено ані акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, ані розписки водія про те, що його відсторонено від керування.

З урахуванням вищевикладеного, захисник Слабоус Є.А. просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання також викликалися та з`явилися працівники поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, які здійснювали складання відносно ОСОБА_1 матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: старший сержант поліції ОСОБА_4 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , які у своїй сукупності надали пояснення наступного змісту.

22.06.2023 року під час несення добової служби від чергової частини ними було отримано виклик про те, що на території гаражного кооперативу «Гідроенергетик» у м. Вишгород, провулок Квітковий дільничним Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння та заборонені речовини, зовнішньо схожі на наркотичні. З метою надання допомоги працівники поліції прибули на місце події, де, крім ОСОБА_1 та дільничного ОСОБА_6 , був також працівник поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 . При цьому, працівники поліції вточнили, що на місце події на службовому автомобілі вони прибули самі, будь-яких інших осіб в їх автомобілі не було.

Під час перевірки документів та спілкування ОСОБА_1 повідомив, що має при собі тільки паспорт та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. У ході спілкування працівниками поліції також було виявлено у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, порушення мовлення. З метою проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків, поліцейський ОСОБА_4 разом з поліцейським ОСОБА_7 виїхали на вул. Шолуденко у м. Вишгород, щоб залучити останніх, оскільки інших людей біля гаражів не було. Після залучення двох сторонніх осіб, яких вони зупинили на вул. Шолушенка м. Вишгород, їх привезли на територію гаражного кооперативу до місця зупинки автомобіля ОСОБА_1 . У присутності свідків та під відеозапис працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. Однак ОСОБА_1 категорично відмовився, оскільки сильно поспішав, йому постійно хтось телефонував. Таким чином, ОСОБА_1 добровільно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, як зазначили працівники поліції, ОСОБА_1 було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння має наслідком також відповідальність за ст. 130 КУпАП. Однак ОСОБА_1 все одно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На додаток до цього працівники поліції пояснили, що жодного тиску, примусу відносно ОСОБА_1 не було та не вчинялося, жодних заперечень та зауважень від нього не надходило. ОСОБА_1 не заперечував проти факту здійснення ним керування транспортним засобом, а також добровільно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 також добровільно було підписано протокол про адміністративне правопорушення та написано в ньому пояснення.

Крім того, працівниками поліції було зазначено, що у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 спочатку ними було складено направлення на огляд від 22.06.2023 року, в якому помилково зазначено номер протоколу «481193» замість правильного «484193». Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, то ними у подальшому було складено акт огляду, в якому зафіксовано відмову від проходження огляду. У свою чергу акт огляду є бланком, не передбачає підпису особи, яка відмовляється від проходження огляду, у зв`язку з чим він і не містить підпису ОСОБА_1 .

На кінець, працівники поліції підтвердили, що письмові пояснення свідків були написані з їх слів, однак особисто прочитані свідками та засвідчені їх же підписом. Письмові пояснення свідків відбиралися вже після того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Також працівники поліції пояснили, що після складання всіх матеріалів, у тому числі постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП, з якою ОСОБА_1 ознайомлювався та отримував свій примірник, ними було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, про що йому було чітко роз`яснено. Оскільки автомобіль ОСОБА_1 був на території гаражного кооперативу та не заважав проїзду інших транспортних засобів, то автомобіль не вилучався на штраф-майданчик.

У судове засідання також викликалися працівники Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, які, як встановлено у судовому засіданні, під час огляду місцевості здійснили зупинку автомобіля ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Однак, будучи належним чином повідомленими, у судове засідання вказані працівники поліції не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від них не надходило.

У судове засідання також викликалися свідки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які, будучи належним чином повідомленими, у судове засідання також не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від них не надходило.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності вищезазначених осіб.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 484193 від 22.06.2023 року слідує, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним 22.06.2023 року о 21 год. 55 хв. у м. Вишгород, пров. Квітковий, гаражний кооператив «Гідроенергетик», керування автомобілем Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив вищезазначені відомості протоколу, однак при цьому пояснив, що 22.06.2023 року він дійсно керував вказаним автомобілем та приїхав на територію гаражного кооперативу близько 19 год., після чого припаркував автомобіль біля гаражу, а сам пішов всередину гаражного приміщення, щоб зібрати особисті речі. З цього моменту і до моменту, коли до нього підійшли працівники поліції, які здійснювали складання відносно нього адміністративного матеріалу, автомобіль Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , стояв біля гаражу, нікуди не рухався, а сам ОСОБА_1 жодних функцій з керування ним не здійснював. На додаток до цього ОСОБА_1 підтвердив, що будь-яких інших осіб, які були б разом з ним та могли бути причетними до керування зазначеним автомобілем, не було.

Таким чином, ОСОБА_1 у судовому засіданні загалом підтвердив, що 22.06.2023 року він дійсно здійснював керування автомобілем Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхавши на ньому близько о 19 год. на територію гаражного кооперативу. Однак при цьому категорично запевнив, що у момент, коли до нього підійшли працівники поліції, вказаний автомобіль стояв припаркований біля гаражу, а сам ОСОБА_1 не здійснював керування ним. На додаток до цього ОСОБА_1 вказав, що працівники поліції не зупиняли його транспортний засіб, а самостійно підійшли до нього.

Опитані у судовому засіданні працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що вони безпосередньо не здійснювали зупинку транспортного засобу Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , оскільки це здійснювали інші працівники поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Після зупинки транспортного засобу саме ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було зроблено повідомлення на спеціальну лінію «102», яке черговою частиною було поставлено на завдання екіпажу у складі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У свою чергу отримане ними повідомлення містило інформацію щодо виявлення громадянина ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння та заборонені речовини, схожі на наркотичні, а також при цьому був зупинений під час керування транспортним засобом.

Хоча опитати у судовому засіданні працівників Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які здійснювали безпосередню зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , не виявилося за можливе, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначили, що під час з`ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, під час пропонування пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснення відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а також оформлення та ознайомлення з матеріалами справи у ОСОБА_1 не було жодних заперечень, зауважень. Тобто під час вчинення працівниками поліції всіх зазначених дій ОСОБА_1 жодного разу не висловив свої заперечення щодо того, що насправді він не керував транспортним засобом, жодного разу він не повідомив працівникам поліції про те, що він не перебував за кермом автомобіля. Крім того, працівники поліції зазначили, що і при написанні пояснень до протоколу ОСОБА_1 жодних зауважень не висловив, не зважаючи на наявність вільної можливості.

У контексті вищевикладеного суд звертає увагу, що у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Зазначені положення законодавства у сукупності з аналізом ч. 1 ст. 130 КУпАП також дають можливість зробити висновок, що як вказаний нормативний припис, так і об`єктивна сторона даного правопорушення, безпосередньо не визначають проміжок часу між припиненням водієм керування транспортним засобом та встановленням факту його перебування у стані сп`яніння чи відмови від проходження огляду. Оскільки виявлення та фіксація правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, в силу положень ст. 266 КУпАП потребує проведення огляду на стан сп`яніння, що проводиться у чітко визначеному порядку, то вчинення такого правопорушення нерозривно пов`язано з припиненням водієм керування транспортним засобом, зокрема, у зв`язку з зупинкою транспортного засобу на вимогу працівників поліції тощо.

Однак, зважаючи на характер та обставини правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, що можуть мати місце в кожній індивідуально визначеній ситуації, то суд приходить до висновку, що такий проміжок часу має відповідати принципу розумності, тобто логічно та розумно поєднуватися з обставинами та фактами даної справи.

У судовому засіданні судом встановлено, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 10.11.2023 року у справі № 363/3756/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Згідно встановлених у Вироку суду обставин 22.06.2023 року близько о 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу одного з гаражних приміщень на території гаражного кооперативу «Гідроенергетик» по пров. Квітковий у м. Вишгород Київської області, незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину, обіг якої заборонено, був зупинений працівником поліції.

Зі змісту даного вироку, можливість долучення до матеріалів справи якого не заперечувалася учасниками судового провадження, підтверджується факт перебування ОСОБА_1 22.06.2023 року на території гаражного кооперативу «Гідроенергетик» по пров. Квітковий, м. Вишгород, що є місцем вчинення і адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На додаток до цього, у вироку суду від 10.11.2023 року зазначається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції о 22 год. 00 хв., що в цілому відповідає і часу вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені обставини підтверджуються також і рапортом інспектора сектору адміністративної практики Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Камінської К.І. від 23.10.2023 року (а.с. 63), який зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» та який було витребувано судом у Вишгородського РУП ГУНП в Київській області шляхом направлення відповідного запиту (а.с. 58-59).

У сукупності з поясненнями ОСОБА_1 судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно у вечірній час 22.06.2023 року і по момент завершення проведення слідчих (розшукових) дій перебував на території гаражного кооперативу «Гідроенергетик» у м. Вишгород, куди, як зазначив ОСОБА_1 , він сам приїхав на автомобілі Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , ввечері 22.06.2023 року, приблизно о 19 год.

У матеріалах справи наявний DVD-R диск (а.с. 13), на якому міститься файл з відеозаписом «0000000__0060A» тривалістю 03 хв. 00 сек. Вказаний датований 22.06.2023 року, а за часом (22 год.) співпадає з часом обставин і подій, про які зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 .

При дослідженні відеозапису судом встановлено, що він розпочинається на території гаражного кооперативу «Гідроенергетик» у м. Вишгород з розмови між працівниками поліції та ОСОБА_1 . При цьому з відеозапису вбачається, що сама розмова відбувається поруч з автомобілем Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , який біля гаражного приміщення стоїть з відчиненими водійськими дверями.

У свою чергу, як чутно з відеозапису, у ході розмови працівники поліції ставлять ОСОБА_1 однозначні, чіткі, зрозумілі, ясні та незавуальовані питання, зокрема, щодо здійснення ним керування транспортним засобом. На всі запитання працівників поліції ОСОБА_1 без будь-якого примусу, фізичного чи психологічного тиску, за відсутності будь-яких інших обставин, які б могли впливати на його внутрішню волю та зовнішнє волевиявлення, у спокійній обстановці надає однозначні, категоричні та ствердні відповіді щодо здійснення ним керування даним транспортним засобом. Так, зокрема, ОСОБА_1 добровільно повідомляє, що саме він керував автомобілем Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , підтверджує його марку, модель, номерний знак, надає документи щодо реєстрації транспортного засобу, а також зазначає, що керував на території гаражного кооперативу «Гідроенергетик». При цьому на уточнююче запитання працівників поліції щодо місця керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджує, що керував автомобілем саме на території цього кооперативу, тобто там, де вони на той момент знаходилися.

Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано, що у процесі розмови з ОСОБА_1 працівники поліції звертаються до нього саме як до «водія» транспортного засобу. Однак протягом всього часу, зафіксованого на відеозаписі, ОСОБА_1 не висловлює жодних зауважень, заперечень щодо того, що він насправді не керував транспортним засобом.

На додаток до цього на 02 хв. 21 сек. вказаного відеозапису чутно, що на запитання працівника поліції щодо вживання протягом останньої доби наркотичних засобів ОСОБА_1 однозначно, категорично та добровільно підтверджує факт вживання наркотичних речовин протягом доби.

Таким чином, поведінка ОСОБА_1 та його відповіді на запитання працівників поліції, що зафіксовані на відеозаписі з їх нагрудної камери, свідчать про повне, безумовне та беззаперечне визнання ним факту щодо здійснення керування транспортним засобом Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , 22.06.2023 року на території гаражного кооперативу «Гідроенергетик» у м. Вишгород. Будь-яких обставин чи подій, які б могли впливати на добровільність заяв та відповідей ОСОБА_1 , його загальну поведінку, на відеозаписі не встановлено. Натомість стороною захисту не надано доказів та належного підтвердження того, що відповіді та пояснення ОСОБА_1 могли б бути спричинені неправомірними діями працівників поліції, застосуванням ними фізичного чи психологічного примусу тощо. Як встановлено у судовому засіданні, з жодними заявами чи повідомленнями про неправомірні дії працівників поліції сторона захисту до відповідних правоохоронних органів не зверталася.

Суд погоджується з доводами сторони захисту, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, є неповним. З метою отримання повного відеозапису відповідним запитом (а.с. 58-59) судом було витребувано у Вишгородського РУП ГУНП в Київській області повний відеозапис, що здійснювався працівниками поліції за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У відповідь на вказаний запит надано диск (а.с. 62, 64), на якому, як встановлено у судовому засіданні, міститься такий самий відеозапис, що і на диску, який був долучений з самого початку (а.с. 13).

У п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 року № 1026 зазначається, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Разом з тим, у п. 1 Розділу 1 цієї ж Інструкції встановлено, що ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

З наведеного слідує, що положення вказаної Інструкції не мають жодного відношення до процесу доказування в межах провадження у справах про адміністративне правопорушення, зокрема, не визначає ані порядок отримання доказів, ані їх види, характер, ані процесуальне джерело отримання, а лише визначає нормативно-технічні особливості використання працівниками поліції технічних пристроїв, за допомогою яких можуть бути отримані докази, що відповідно до ст. 251 КУпАП використовуються в межах провадження у справах про адміністративні правопорушення. Тим більше ані приписи Інструкції, ані приписи КУпАП не містять вказівки на те, що Інструкція № 1026 своїм нормативним регулюванням також стосується порядку провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У свою чергу положення ст. 251 КУпАП не забороняють і не обмежують суд, як орган влади, уповноважений у даному випадку досліджувати та оцінювати надані докази, покладати в основу судового рішення неповні, короткі відеозаписи. Навпроти, положення чинного законодавства визначають доказом, зокрема, всі ті відеозаписи, які містять у собі інформацію, що підлягає встановленню в межах справи.

Тому неповнота відеозапису з нагрудної камери працівників поліції не свідчить про те, що даний відеозапис не може бути використаний як доказ в межах справи, якщо на ньому зафіксовані відомості, обставини та факти, що мають значення для цієї справи. Тим більше вказані обставини не свідчать про те, що відеозапис отриманий з порушенням встановленого законодавством порядку з неналежного джерела, неналежним суб`єктом тощо.

Крім того, неповнота відеозапису не стала перешкодою для сторони захисту в ідентифікації обставин та фактів, зафіксованих на ньому, та підтвердженні належності цього відеозапису до обставин даної справи.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що наданий суду відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, на якому ОСОБА_1 своєю поведінкою, заявами та відповідями на запитання працівників поліції підтверджує факт керування транспортними засобами, є належним та допустимим доказом.

Судом також встановлено, що 22.06.2023 року відносно ОСОБА_1 працівниками поліції також було винесено постанову серії БАД № 337960 від 22.06.2023 року (а.с. 2) за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за фактом того, що 22.06.2023 року ОСОБА_1 о 21 год. 55 хв. у м. Вишгород, пров. Квітковий, гаражний кооператив «Гідроенергетик», здійснював керування автомобілем Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при цьому посвідчення водія.

У судовому засіданні як ОСОБА_1 , так і його захисник підтвердили факт винесення вказаної постанови. Крім того, ОСОБА_1 підтвердив, що дану постанову він не оскаржував, а призначений нею штраф добровільно сплатив у повному обсязі та у встановлений законодавством строк.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 222 КУпАП представники органів Національної поліції є уповноваженими суб`єктами розгляду і вирішення певних видів справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП. За результатами розгляду даної категорії справ працівниками поліції відповідно до ст. 284 КУпАП може бути винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова відповідно до ст. 291 КУпАП набирає законної сили у встановленому законодавством порядку, після чого підлягає примусовому виконанню.

Однак з набранням постановою працівника поліції законної сили пов`язується не тільки факт її примусового виконання, але і набуття нею ознак виключності, неоскаржуваності, преюдиційності. Тому обставини та факти вчиненого правопорушення як такі, що встановлені та зазначені у постанові працівника поліції, не можуть бути проігноровані, оспорені чи заперечені, якщо вони вже встановлені постановою, що набрала законної сили. Вказані положення стосуються і органів публічної влади.

Тому для суду обставини та факти, визначені у постанові серії БАД № 337960 від 22.06.2023 року, винесеної відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, так само є обов`язковими, підлягають врахуванню та не можуть бути оспорені.

У зв`язку з цим позиція ОСОБА_1 щодо того, що він не керував транспортним засобом 22.06.2023 року о 21 год. 55 хв., повністю не узгоджується з тим, що вищезазначену постанову працівників поліції, в якій так само констатується факт керування ним автомобілем, він не оскаржував, а призначений нею штраф сплатив у повному обсязі та у встановлений строк. Зазначені дії суперечать поведінці особи, яку, як вона вважає, протиправно звинувачують у вчиненні того, що вона не вчиняла, зокрема, у керуванні транспортним засобом.

Натомість така поведінка ОСОБА_1 повністю узгоджується з його поведінкою, що зафіксована на відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції, а саме з тим, що він повністю, беззаперечно та безумовно визнав факт керування транспортним засобом, підтвердив зазначені обставини та протягом всього часу не висловив жодного заперечення з приводу цих обставин.

Так само при наявності відповідної можливості ОСОБА_1 не висловив і жодних письмових заперечень щодо факту керування транспортними засобами у наявних матеріалах справи, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення. Натомість ОСОБА_1 добровільно у протокол висловив згоду з обставинами та відомостями, що зазначені у ньому.

Тому посилання ОСОБА_1 щодо того, що він не керував автомобілем 22.06.2023 року о 21 год. 55 хв. суд вважає нічим іншим, як намаганням уникнути відповідальності.

Суд сприймає позицію КАС ВС, висловлену у Постанові від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, з приводу того, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Однак вказана позиція, по-перше, стосується факту визнання особою порушення ПДР України, у той час, коли в межах даної справи ОСОБА_1 , як встановлено з наявних матеріалів справи, своєю поведінкою визнав не факт порушення ПДР України, а факт керування ним транспортним засобом. А, по-друге, вказана позиція не визначає, що визнання особою певного факту не може бути доказом, а лише встановлює обмеження щодо того, що таке визнання не може бути єдиним та відповідно достатнім доказом такого факту.

Натомість в межах даної справи визнання ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема, долученим до матеріалів справи відеозаписом та постановою поліцейських за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

За результатами розгляду справи та дослідження матеріалів справи суд вважає інкриміноване обвинувачення обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

Версія сторони обвинувачення щодо здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом не просто є переконливішою за версію сторони захисту, а являє собою єдине логічне та розумне пояснення тих обставин, що зазначені у протоколі, а також логічно і розумно узгоджується з обставинами, що випливають з матеріалів справи, зокрема, з поведінкою ОСОБА_1 , що зафіксована на відеозаписі.

Отже, суд вважає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом доведеним.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 3 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Конкретний порядок проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу визначається у Розділі ІІ Інструкції № 1452/735.

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу, а вже у разі незгоди особи на проходження такого огляду чи висловлення нею заперечень щодо результатів проведеного на місці зупинки автомобіля огляду, то огляд на стан сп`яніння проводиться у спеціальному медичному закладі, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

У той же час чинне законодавство в залежності від виду стану сп`яніння (наркотичне, алкогольне), наявність у водія ознак якого встановлено працівниками поліції, передбачає диференційований алгоритм дій працівників поліції.

Так, у п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 встановлюється, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, у разі встановлення працівниками поліції наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак стану наркотичного сп`яніння, то огляд такого водія на стан наркотичного сп`яніння одразу та безпосередньо проводиться у спеціальному медичному закладі, якому надано право на проведення огляду водіїв на стан сп`яніння. Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу чинне законодавство не передбачає.

У свою чергу конкретний порядок огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння визначається у Розділі ІІІ Інструкції № 1452/735.

У судовому засіданні жодним учасником судового провадження не заперечувався факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. Навпаки, ОСОБА_1 особисто підтвердив, що він дійсно відмовився від його проходження. Однак позиція сторони захисту зводилася до того, що така відмова була зумовлена тим, що ОСОБА_1 не був водієм автомобіля, а відповідно не був зобов`язаний проходити огляд.

При дослідженні відеозапису з нагрудної камери працівників поліції судом встановлено, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі. Як чутно з відеозапису, ще навіть до закінчення проголошення працівником поліції відповідної вимоги, ОСОБА_1 ствердно та однозначно відмовився. На повторне запитання працівників поліції ОСОБА_1 підтвердив свою відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Після цього працівниками поліції було зазначено про те, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак з цього приводу ОСОБА_1 не висловив жодних заперечень чи зауважень.

Зважаючи на те, що факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не заперечувався жодним учасником судового провадження, а також враховуючи, що даний факт підтверджується наявними матеріалами справи, то суд доходить до висновку про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи сторони захисту щодо неналежності та недопустимості письмових пояснень свідків, які долучені до матеріалів справи, суд не бере до уваги, оскільки, як встановлено з пояснень працівників поліції, вказані свідки були залучені ними лише для фіксації факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Оскільки вказаний факт не заперечувався учасниками справи, а вказані свідки можуть підтвердити лише його, то недопустимість чи неналежність їх пояснень не має суттєвого значення. Тим більше допитати вказаних свідків у судовому засіданні не виявилося за можливе.

Так само суд не сприймає доводи сторони захисту щодо недоліків та недійсності направлення на огляд та акту огляду. Положення Інструкції № 1452/735 вказують на те, що зазначені документи є обов`язковими при проведенні огляду особи на стан сп`яніння та відповідно при вчиненні нею правопорушення у виді керування транспортним засобом у стані відповідного сп`яніння. Приписи Інструкції не вимагають від працівників поліції складання направлення чи акту огляду у випадку, якщо особа відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Вимогою законодавства є фіксація такої відмови, а також ознак сп`яніння в особи, однак не обов`язково, що це може здійснюватися саме в таких документах як направлення та акт огляду. Оскільки складання таких документів в межах даної справи не було обов`язковим, бо ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а вказані документи стосуються відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, яка ним самим не заперечувалася, то недоліки направлення та акту не мають суттєвого значення для обставин даної справи.

Доводи щодо причин зупинки автомобіля ОСОБА_1 заслуговують на увагу. Однак позиція сторони захисту в цій частині є суперечливою, оскільки з самого початку вона зводилася до того, що автомобіль ОСОБА_1 стояв на місці і його працівники поліції не зупиняли. Конкретні причини зупинки автомобіля встановити в межах даної справи неможливо, оскільки зупинка автомобіля здійснювала іншим екіпажом поліції, опитати який у судовому засіданні не виявилося за можливе. Однак при цьому стороною захисту не надано жодного переконливого аргументу, крім звичайного наведення практики ЄСПЛ, щодо того, як саме законність причини зупинки транспортного засобу в межах даної справи вплине на доведеність чи спростування факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 484193 від 22.06.2023 року, складений у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено; містить пояснення ОСОБА_1 , в яких він висловлює згоду зі складеним протоколом;

- наявним у матеріалах справи відеозаписом, що записаний у файл на диск (а.с. 13), в яких судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- поясненнями ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт керування транспортним засобом незадовго до моменту виявлення його працівниками поліції, факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі; факт не оскарження постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП та сплати призначеного нею штрафу;

- постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 337960 від 22.06.2023 року, з якої вбачається факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за фактом здійснення ним 22.06.2023 року о 21 год. 55 хв. у м. Вишгород, пров. Квітковий, гаражний кооператив «Гідроенергетик», керування автомобілем марки Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , без наявного при собі водійського посвідчення;

- відомостями з Єдиного реєстру МВС, з яких вбачається факт наявності у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок..

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас