Справа №: 465/4634/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 рокум. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О. від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О. перебуває справа № 465/4634/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

23.11.2023 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О. Заява мотивована тим, що суддя Мартинишин М.О. розглянула справу про притягнення її доньки до адміністративної відповідальності та визнала її винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Відтак вважає, що суддя Мартинишин М.О. упереджено і не об`єктивно розглядатиме справу про притягнення її да адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану нею заяву. Додатково зазначила, що постанова стосовно доньки винесена без її виклику, відтак у неї наявні сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді.

Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали заяви та матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, доходить переконання про відсутність підстав для задоволення заяви.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про самовідвід, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію права.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Отже, суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо заявленого відводу, застосувати норми КПК України, які регулюють вирішення відводів та самовідводів у кримінальному провадженні.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Положеннями статей 75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді кримінального провадження.

Пунктом 3 статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

У цьому світлі суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Доводи, на які посилається заявник, як на підстави для відводу, суд відхиляє як необґрунтовані, безпідставні і такі, що ґрунтуються виключно на суб`єктивних припущеннях заявника. Посилання заявника на неправомірність притягнення її дочки до відповідальності в іншій справі не може свідчити про наявність дійсних підстав для відводу судді Мартинишин М.О. від розгляду справи про притягнення її до відповідальності. Більше того, у разі незгоди із рішенням суду законодавством надано можливість апеляційного оскарження такого.

Жодних доказів, які містили б дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді чи особистої зацікавленості в результатах розгляду справи, до заяви про відвід не додано.

З огляду на наведене, в задоволенні заяви про відвід судді Мартинишин М.О. слід відмовити.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви про відвід суд також враховує, що: відповідно до ст. 30 КПК України відмова у здійсненні правосуддя не допускається; необґрунтовані задоволення відводів чи самовідводів у будь-якій справі є неприпустимими, оскільки може свідчити про ухилення від розгляду справи, що є порушенням правил суддівської етики та порочить звання судді, а також підриває авторитет суду та судової влади в цілому; необґрунтовані заяви про відвід судді можуть розцінюватися як тиск на суд та зловживання правом на заявлення відводів.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

постановив :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О. від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Величко О.В.