ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 553/2481/23
Провадження № 3/553/1860/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави, у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Зубань Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Довськ Гомельської області, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд Ленінського районного суду м.Полтави надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно із протоколом серії ВАВ № 211039 від 10.09.2023, ОСОБА_1 10.09.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , об 11 год. 10 хв. вчинив домашнє насильство у відношенні своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав, тягав за волосся та ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість категорично заперечив. Пояснив, що дійсно 10.09.2023 між ним та колишньою дружиною ОСОБА_2 , з якою вони спільно проживають, виникла словесна сварка з приводу його паління у туалетній кімнаті, але в ході цієї сварки жодних дій фізичного характеру він у відношенні до колишньої дружини він не застосовував, не штовхав, не тягав за волосся та не ображав. Вказав, що між ними існує неврегульоване питання з приводу користування квартирою АДРЕСА_3 , яка придбана у шлюбі, однак право власності оформлене на колишню дружину. Вважає, що саме з метою позбавлення його можливості проживати у вказаній квартирі, ОСОБА_2 викликала поліцію.

Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, потерпіла ОСОБА_3 до суду не прибула.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд вказує про наступне.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Отже, об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Чинне законодавство при вирішенні справ подібної категорії вказує на важливість розрізняти такі поняття як «сварка», «конфлікт», «насильство», оскільки не кожний конфлікт може перейти в домашнє насильство.

Так, конфлікт (від лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфліктом є також ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить. Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди. Типи конфліктів: 1) реальний конфлікт - це конфлікт, який об`єктивно існує і адекватно сприймається; 2) випадковий, або умовний, конфлікт залежить від обставин, що можуть змінюватися, але ці обставини не усвідомлюються конфліктуючими сторонами; 3) зміщений конфлікт реальний конфлікт, за яким приховується інший конфлікт, що є справжнім чинником конфліктної ситуації; 4) помилково дописаний конфлікт конфлікт, що помилково тлумачиться; 5) латентний конфлікт - конфлікт, який має відбутися, але не виникає тому, що не усвідомлюється; 6) хибний конфлікт у цьому випадку реальних підстав для конфлікту не існує, об`єктивно його немає, але він виникає у свідомості конфліктуючих сторін через помилкове сприймання та розуміння ситуації.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема, фізичного і психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється фізичні ушкодження, емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному або фізичному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 поставлено за провину вчинення 10.09.2023 об 11 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , домашнього насильства у відношенні колишньої дружини ОСОБА_2 .

На підтвердження винуватості особи, яка притягується до відповідальності, до протоколу про адміністративне правопорушення долучені:

пояснення ОСОБА_1 , згідно з якими останній висловив не згоду із складеним протоколом;

пояснення ОСОБА_2 , яка вказала, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею мешкає без прописки колишній чоловік ОСОБА_1 . Ця квартира була придбана після розлучення, 10.09.2023 колишній чоловік підняв на неї руку, ображав, тягав за волосся, на прохання залишити її, він не залишає квартиру, погрожує, виганяє з квартири, і все чого вона бажає, щоб колишній чоловік залишив квартиру;

терміновий заборонний припис серії АА №175945 від 10.09.2023, винесений стосовно кривдника строком на 5 діб;

форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

запис відеофіксації порушення, проведений боді-камерами №470211, №473050.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У відповідності до ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження у справі.

Так, в ході розгляду справи ОСОБА_1 підтвердив, що 10.09.2023 між ним та колишньою дружиною виникла сварка через його паління, однак категорично заперечив вчинення у відношенні неї домашнього насильства, а саме штовхання, тягання за волосся, образи нецензурною лайкою.

Також ОСОБА_1 пояснив, що між ним та дружиною існує не вирішене питання щодо віднесення квартири АДРЕСА_3 , до спільного майна подружжя, де вони разом проживають. Вважає, що саме через бажання колишньої дружини змусити його залишити квартиру, остання викликала поліцію.

Пояснення особи, яка притягується до відповідальності, щодо наявності між ним та колишньою дружиною спору з приводу квартири, в якій вони разом мешкають, узгоджуються із письмовими поясненнями ОСОБА_2 та наданим записом відеофіксації. Так, в ході всієї процедури складання протоколу, яка тривала понад три години, основним питанням, яке хвилювало учасників була саме квартира. Також, після бесіди з ОСОБА_2 та проведення оцінки ризиків поліцейським було складено терміновий заборонний припис, однак після його винесення потерпіла змінила свою позицію та вже не наполягала на вжитті у відношенні ОСОБА_1 відповідних заходів.

Суд вказує, що окрім пояснень ОСОБА_2 та складених на їх основі термінового заборонного припису, форми оцінки ризиків, які внаслідок неоднозначності поведінки потерпілої, викликають обґрунтовані сумніви, інших прямих доказів, зокрема пояснень свідків, відомостей про такі складові домашнього насильства, як неодноразовість їх прояву, суду надано не було. При цьому суд неодноразово викликав потерпілу в судові засідання, однак остання до суду жодного разу не прибула, для того щоб бути вислуханою.

За таких обставин, з огляду на положення ст.247 КУпАП, згідно з якою провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, суд доходить висновку про необхідність закриття провадження у цій справі за відсутністю доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247,283,294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих