ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/116/23

16 січня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.
розглянувши матеріали, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, паспорт НОМЕР_1 виданий 05.01.1996 Чернігівським РВ УМВС України в Чернігівській області, військовий квиток серії НОМЕР_2 виданий 25.12.1996 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце служби військова частина НОМЕР_4 , командир взводу технічного забезпечення танкового батальйону військової частини НОМЕР_4 , майстер-сержант, проживає та зареєстрований АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:
03 січня 2023 року у АДРЕСА_2 офіцером відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_1 , капітаном ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 складено протокол ЛВР №3 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП, відповідно до якого, майстер-сержант ОСОБА_1 , внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності недбало поставився до виконання покладених на нього обов`язків військової служби, що виразилося у не здійсненні контролю за несенням військової служби військовослужбовцем солдатом ОСОБА_3 , а також не повідомлені (не наданні своєчасної доповіді) командуванню військової частини НОМЕР_4 про відсутність у підрозділі за тимчасовим місцем проходження військової служби солдата ОСОБА_3 , якого було виявлено відсутнім з невідомих причин під час проведення 26.12.2022 ранкового шикування у підрозділі, що в свою чергу унеможливило вжиття своєчасних розшукових заходів даного військовослужбовця, якого 26.12.2022 року було виявлено без свідомості.

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просить суд розглядати справу без його участі, вину визнає у повному обсязі, просить накласти мінімальне стягнення.

Згідно приписів ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до протоколу, дійшов наступних висновків.

Так на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення надано протокол ЛВР №3 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП від 03.01.2023 та лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 №701 від 27.12.2022.

Разом з тим суд враховує, що відповідно до п.4 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року № 329 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2021 року за № 1622/37244, у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Аналогічна положення містить ч.1 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч.1 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

У свою чергу, відповідальність за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Тобто, кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення є саме вчинення діяння в умовах особливого періоду.

Відтак, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суть адміністративного правопорушення вказується саме як недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Разом з тим, в супереч вимогам п.4 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року та ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі ЛВР №3 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП від 03.01.2023, складеному відносно ОСОБА_1 , вказана фабула адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Відтак, враховуючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 , фабула адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення і суд не вправі самостійно її змінювати на шкоду особі та з огляду на практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі №564/116/23 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч