П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.11.2023 р. м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О., за участю прокурора Кошарка Ю.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого фахівцем з питань цивільного захисту в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівництва», пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП -

встановив:

16.12.2021 року за адресою: м. Львів вул. Пулюя, 28 ОСОБА_1 ,перебуваючи на посаді в.о. директора Державного професійно-технічного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівництва», будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів директора департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради при підписанні наказу № 236 від 16.12.2021 «Про преміювання працівників училища», яким встановив виплату премії собі у розмірі 6 000 грн. 00 коп., тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, 16.12.2021 року за адресою: м. Львів вул. Пулюя, 28 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді в.о. директора Державного професійно-технічного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівництва», будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, при підписанні наказу № 236 від 16.12.2021 «Про преміювання працівників училища», яким встановив виплату премії собі у розмірі 6 000 грн. 00 коп., тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, 05.01.2022 року за адресою: м. Львів вул. Пулюя, 28 ОСОБА_1 ,перебуваючи на посаді в.о. директора Державного професійно-технічного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівництва», будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів директора департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради при підписанні наказу № 4 від 05.01.2022 «Про встановлення надбавки та доплати», яким встановив собі надбавку у розмірі 1 441 грн. 84 коп., тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, 05.01.2022 року за адресою: м. Львів вул. Пулюя, 28 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді в.о. директора Державного професійно-технічного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівництва», будучи відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, при підписанні наказу № 4 від 05.01.2022 «Про встановлення надбавки та доплати», яким встановив собі надбавку у розмірі 1 441 грн. 84 коп., тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 в суді вину у вчинених правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП визнав повністю, щиро розкаюється та просить суворо його не карати.

Прокурор у суді зазначив про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, посилаючись на доведеність його винуватості зібраними доказами, які містяться в матеріалах справ. Просив суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні зазначених правопорушень та накласти на нього у відповідності з положень ст.36 КУпАП адміністративне стягнення в межах санкції статті встановленої за більш серйозне правопорушення - у виді штрафу.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та прокурора, дослідивши представлені адміністративні матеріали вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, які передбачені ч.1 ст. 172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано за даними статтями.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Згідно з ч.1 ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомісті.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно статті 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 167 та 169 Цивільного кодексу України, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування, є юридичними особами публічного права.

Згідно пункту 1.1, 1.7 Статуту державний професійно-технічний навчальний заклад «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівництва», затвердженого департаментом освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації від 07.12.2016, державний професійно-технічний навчальний заклад «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівництва м.Львова») (далі ВПУ) є державним професійно-технічним навчальним закладом третього атестаційного рівня, який входить до системи освіти, забезпечує реалізацію потреб людини у здобутті професійно-технічної освіти, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до її інтересів, здібностей, стану здоров`я та соціального замовлення суспільства і держави. ВПУ є неприбутковою організацією. ВПУ є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, штамп, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Відповідно до п.1.5 ВПУ №57 м.Львова створене згідно наказу Міністерства освіти №416 від 27.11.1998 шляхом реорганізації ПТУ №57, заснованого у 1954 році як технічне училище №1, у 1968 році перейменовано у ПТУ №25, якому у 1975 році присвоєно назву ТУ №10, у 1978 році СПТУ №57, а в 1994 ПТУ №57. Згідно пункту 5.1 управління ВПУ здійснюється Міністерством освіти і науки України, Департаментом освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації.

Таким чином, державний професійно-технічний навчальний заклад «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівництва» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до наказу №245-К від 22.10.2021 департаменту гуманітарної політики за підписом ОСОБА_2 , з 23.10.2021 року покладено виконання обов`язків директора Державного професійно-технічного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівництва м.Львова» на фахівця з цивільної оборони ОСОБА_1 з наданням йому права підпису на фінансових та бухгалтерських документах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

За змістом абз.11 ч.1 ст.1 Закон України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

За змістом п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобіганні корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

У ст.41 Закону України «Про запобіганні корупції» встановлено: особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Згідно з диспозицією ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

З пункту 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП, вбачається, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень, що також визначено в абз. 13 ст.1 Закон України «Про запобігання корупції».

Відповідно до абз. 9 ст. 1 Закон України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з абз. 12 ст. 1 Закон України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до абз. 13 ст. 1 Закон України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

Згідно з п. 2.3 методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції (з додатками), затверджених наказом НАЗК від 02.04.2021 № 5, приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. Саме дискреційні повноваження призводять до виникнення конфлікту інтересів.

Дискреція можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Крім того, у питанні 2.4. Методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» №13 від 21.10.2022 року визначено, що навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 172-7 КУпАП, особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

За змістом зазначеної статті суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП у сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суд приходить до переконання, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративних правопорушень доведена матеріалами зібраними, а саме: протоколом №563 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 07.11.2023 року;протоколом №564 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 07.11.2023 року; протоколом №565 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 07.11.2023 року; протоколом №566 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 07.11.2023 року; долученими документами до таких протоколів та особистими поясненнями ОСОБА_1 у суді.

Отже, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Враховуючи характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, його особу, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, наслідки вчинення ним правопорушення та ступінь його вини, вважаю, що стягнення слід визначити необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети, зокрема його виховання в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушеньта у відповідності з положеннями ст.36 КУпАП, вважаю, що адміністративне стягнення слід накласти в межах санкції статті встановленої за більш серйозне правопорушення - у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 40-1, 268, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, які передбачені ч.1 ст. 172-7, ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення та призначити адміністративне стягнення згідно з положеннями ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200(двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400(три тисячі чотириста) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 536,80 гривень.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Суддя Мартинишин М.О.