Справа № 299/5486/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/243/23, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Бровді І. А. на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2022.

Цією постановою з урахуванням постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.05.2023 про виправлення описки:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239769 від 08.10.2022 та постанови судді від 21.11.2022 вбачається, що ОСОБА_2 08.10.2022 о 19 год 30 хв в смт Вилок по вул. Центральній, Берегівського району, керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, що стверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

На постанову судді захисник-адвокат Бровді І. А. подав апеляційну скаргу, в якій просять постанову від 21.11.2022 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято необґрунтоване рішення, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та за відсутності ОСОБА_2 , який належним чином не повідомлявся про час і місце судового розгляду. Протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом винуватості ОСОБА_3 , оскільки містить суттєві недоліки та суперечності, зокрема, протокол складено до часу проведення огляду

-2-

водія ОСОБА_2 на стан наркотичного сп`яніння, який завершено, згідно медичного висновку о 20 год 40 хв, тоді як протокол складений о 20 год 30 хв. Більш того, лікарем по відношенню до ОСОБА_2 жодного дослідження не проводилось, а внесені до медичного висновку відомості є завідомо не правдивими, оскільки 08.10.2022 ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння не перебував. Окрім того, неправдиві відомості внесено і до постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 309124 від 08.10.2022, з якої слідує, що така винесена о 20 год 10 хв, тобто під час перебування ОСОБА_2 на медичному огляді. В матеріалах справи відсутнє направлення на проведення медичного огляду. Висновок, яким зафіксовано наркотичне сп`яніння, не містить даних про те, чи проводилось лабораторне дослідження. Сам протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями ст. 256 КУпАП. Також захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 21.11.2022, оскільки ОСОБА_2 присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції присутнім не був.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Бровді І. А. на розгляд справи щодо ОСОБА_2 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Бровді І. А., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зібрані по справі докази, доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, її розгляд проведено судом першої інстанції без участі останнього, даних про належне виконання судом першої інстанції вимог ст. 285 КУпАП у матеріалах справи немає, а тому причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнаються поважними, у зв`язку з чим клопотання підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено

-3-

адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 08.10.2022 о 19 год 30 хв в смт Вилок по вул. Центральній, Берегівського району, керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що стверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239769 від 08.10.2022, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми; висновком № 14 від 08.10.2022 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким

-4-

підтверджено перебування у стані наркотичного сп`яніння; постановою про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №309124 від 08.10.2022, відповідно до якої на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

У супереч доводам апеляційної скарги, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239769 від 08.10.2022 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_2 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі і про розгляд справи у Виноградівському районному суді, чим скористався ОСОБА_2 , засвідчивши вказані обставини своїм підписом.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор СРПП ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП Закарпатської області Худа М. А. був упередженим при складанні протоколу щодо ОСОБА_2 , що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Огляд водія ОСОБА_2 , за його згоди, проводився лікарем ОСОБА_4 , яка будучи кваліфікованим фахівцем і встановила факт перебування ОСОБА_2 у стані наркотичного сп`яніння, про що склала відповідний висновок (а. с. 2).

На переконання апеляційного суду, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 14 від 08.10.2022, є належним та допустимим доказом у справі, в зв`язку з чим, у сукупності з іншими дослідженими по справі доказами підтверджує перебування ОСОБА_2 у стані наркотичного сп`яніння під час керування автомобілем.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Щодо доводів захисника Бровді І. А. про відсутність лабораторного підтвердження стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 та неналежність проведеного дослідження, то такі апеляційний суд відхиляє виходячи з такого.

При розгляді результатів тестування сечі на вміст будь-яких наркотичних речовин, у разі отримання попередніх позитивних результатів, лікар керується клінічною картиною медичного огляду.

-5-

Так діагноз лікаря, який унесено до акту медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем підготовлено висновок про перебування ОСОБА_2 у стані наркотичного сп`яніння, поставлено лікарем не тільки на підставі результатів тестування, але і на основі клінічної картини: поведінки особи, наявності ознак наркотичного сп`яніння.

Як установлено з медичного висновку, лікар встановив зовнішній вигляд водія, оцінив поведінку, стан свідомості, орієнтування на місці, у часі, мовну здатність, вегетативно-судинні реакції, дихання, пульс, артеріальний тиск, рухову сферу, міміку, ходу тощо. З метою уточнення речовин, що спричинили стан наркотичного сп`яніння було досліджено біологічне середовище (сечу) водія ОСОБА_2 , яке підтвердило вживання останнім наркотичних речовин (амфетамін, метамфетамін).

Отже, саме клінічні дані в поєднанні із результатом тесту дали можливість лікарю встановити відповідний діагноз.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що після проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_2 висловлював свою незгоду із результатами такого огляду.

Ні у висновку медичного огляду, ні у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не зазначив своїх заперечень щодо результатів проведеного медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння та без застережень підписав як протокол, так і медичний висновок.

Огляд ОСОБА_2 на стан наркотичного сп`яніння проводився лікарем у закладі охорони здоров`я та жодних порушень порядку проведення такого огляду не виявлено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене п. 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

Між тим, ОСОБА_2 чи його захисником не надано доказів оскарження ним висновку КНП Виноградівська РЛ» № 14 від 08.10.2022, щодо результатів його огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відтак, медичний огляд ОСОБА_2 щодо виявлення стану наркотичного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про те, що лабораторні дослідження не проводились, а тому медичний висновок про перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом та на його основі складений протокол про адміністративне правопорушення, не можуть вважатися належними та достовірними доказами вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими і такі апеляційним судом відхиляються.

Таким чином, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_2 чи його захисником.

-6-

Також відсутні докази, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи з метою притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про те, що всупереч вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу без участі ОСОБА_2 без належного сповіщення про час і місце розгляду справи, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_2 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення; тим більше, що факт розгляд справи без участі ОСОБА_2 враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови щодо ОСОБА_2 , яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Що стосується доводів апеляційної скарги про суперечності в часі складення протоколу про адміністративне правопорушення та проведеного відносно ОСОБА_2 медичного огляду, то такі хоч і мають місце, однак різниця в часі є незначною та не впливає на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_2 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про його особу, не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга останнього задоволенню не підлягає.

-7-

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника-адвоката Бровді І. А. задовольнити, поновити захиснику-адвокату Бровді І. А. строк на апеляційне оскарження постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2022.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Бровді І. А. залишити без задоволення, а постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2022 щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя