ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/8696/20 Номер провадження 33/814/167/23Головуючий у 1-й інстанції Подус Г.С. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М.,

- із секретарем Іваниною А.В.,

- захисника адвоката Гур`єва А.А.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Гур`єва А.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто судовий збір.

Постановою судді Шевченко А.Р. визнаний винуватим у тому, що він 15.06.2020 о 06.55 год. по вул. Артилерійській,44 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alkotest 6820 в присутності двох свідків, результат позитивний 1,95 % проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням судді, захисник в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що у зв`язку з набранням чинності 01.07.2020 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII дії особи, яка полягали у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та які мали місце до 01.07.2020, кваліфікувати за ознаками кримінального правопорушення (ст. 286-1 КК України) не можна, оскільки закон про кримінальну відповідальність особи не має зворотної дії в часі, як і притягнути до адміністративної відповідальності, так як станом на 01.07.2020 такої відповідальності не передбачено.

Вказує, що ОСОБА_1 та його захисника не було належним чином повідомлено про розгляд справи. Повістку про виклик ОСОБА_1 виписано на 30.07.2020, а постанову судом винесено 29.07.2020. Суддя місцевого суду не взяв до уваги клопотання захисника про відкладення розгляду справи через його зайнятість в іншому судовому засіданні.

Вказане позбавило можливість захисника подати характеристику ОСОБА_1 з місця роботи. При цьому трудовий колектив висловив готовність взяти його на поруки, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його заробітку та джерела існування.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника в підтримку принесеної апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду під час розгляду матеріалу щодо ОСОБА_1 були виконані в повному обсязі.

Відповідно до п.2.9 (а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Працівники патрульної поліції, у разі наявності ознак, проводять огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, які дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спільний наказ МОЗ і МВС від 09.11.2015 р. №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Відповідно до цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, встановивши вказані ознаки, працівники поліції зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд.

На підставі п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на докази, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння; поясненнями свідків та відеозаписом.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суддя дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що не оспорюється й в апеляційній скарзі.

Також, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків. Вказані свідки крім цього надали письмові пояснення на підтвердження того, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння та за результатами огляду в нього було встановлено алкогольне сп`яніння 1,95 % проміле.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також роздруківкою результату тесту, зробленого за допомогою приладу Drager Alkotest 6820.

З вказаним результатом огляду ОСОБА_1 ознайомився, роздруківку тесту, акт огляду та протокол про адміністративне правопорушення підписав без будь-яких зауважень. Результати огляду не оскаржував.

Вказане вище беззаперечно доводить керування ОСОБА_1 , у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апелянта про те, що кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення (ст. 286-1 КК України) не можна, оскільки закон про кримінальну відповідальність особи не має зворотної дії в часі, як і притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як станом на 01.07.2020 такої відповідальності не було, необхідно зазначити таке.

Доводи апелянта про відсутність відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, починаючи з 01.07.2020 не відповідає дійсності.

Дійсно, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, відповідно до якого відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України.

Разом із тим, Законом України від 17 червня 2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIII, та передбачено низку змін, якими, зокрема фактично виключено зі ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та повернуто редакцію ст. 130 КУпАП, яка діяла до 01 липня 2020 року, а кримінальна відповідальність за дане порушення не передбачена.

Таким чином вбачається, що станом на момент вчинення адміністративного правопорушення 15.06.2020 та постановлення рішення суддею місцевого суду 30.07.2020, ч. 1 ст. 130 КУпАП діяла в редакції, яка передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому доводи захисника, що на час розгляду справи КУпАП не передбачала відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення до 01.07.2020 є безпідставними.

Щодо доводів захисника про порушення судом першої інстанції права на захист у зв`язку з розглядом справи без участі ОСОБА_1 та захисника, необхідно зазначити, що дійсно суддею місцевого суду розглянуто справу без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника. Справа призначалася до розгляду неодноразово та кожного разу захисник подавав клопотання про відкладення розгляд, що вказує на зловживання своїми правами. Про розгляд справи 30.07.2020 захисник був повідомленим, про що свідчить його клопотання від 29.07.2020. При цьому твердження захисника, що він просив відкласти розгляд справи через зайнятість в іншому судовому засіданні будь-якими доказами не підтверджується.

Необхідно зазначити, що участь ОСОБА_1 та його захисника забезпечено в суді апеляційного суду під час перегляду постанови судді місцевого суду.

Разом з цим, на момент розгляду справи в Полтавському апеляційному суді ні захисник, ні ОСОБА_1 не надали документів про наявність у нього роботи та клопотання від трудового колективу про взяття ОСОБА_1 на поруки. Характеристика трудового колективу з таким клопотанням була датована 27.07.2020. У зв`язку з цим встановити позицію трудового колективу на час розгляду справи щодо взяття на поруки неможливо, тому дане клопотання не розглядається.

Крім цього твердження апелянта, що ОСОБА_1 було викликано для розгляду справи на 30.07.2020, а фактично суд розглянув справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 29.07.2020 не відповідає дійсності, так як постановою судді місцевого суду від 31.07.2020, було виправлено технічну описку, допущену в постанові Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/8696/20, та зазначено, що вважати правильною дату постановлення рішення у даній справі 30.07.2020.

З огляду на вказане, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

За таких підстав, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Гур`єва А.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Герасименко