Номер провадження: 33/813/1899/23
Номер справи місцевого суду: 522/1002/23
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С.М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Узун Н.Д.,

за участю: представника ОСОБА_1 адвоката Мишак Д.Е.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мишака Дмитра Едуардовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №192592 від 29.12.2022, ОСОБА_1 29 грудня 2022 року близько 21.20 год, керував автомобілем ВАЗ11183, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Спортивній в с. Чернобаївка Херсонської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, не стійка хода, неясна розмова, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на один рік. Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір на користь держави.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, адвокат Мишак Д.Е. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року є незаконною і необґрунтованою, тому просить її скасувати, та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_1 адвоката Мишака Д.Е., який підтримав доводи апеляційної скарги й просив її задовольнити, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №192592 від 29.12.2022 (а.с. 1);

2)відеозаписом подій, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився, на вимогу працівника поліції, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі (диск а.с. 37).

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 29 грудня 2022 року близько 21.20 год, керував автомобілем ВАЗ11183, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Спортивній в с. Чернобаївка Херсонської області, з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі на те, що провадження в даній справі підлягає закриттю, оскільки ні відеозаписом, ні іншими доказами не встановлений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, з огляду у на наступне.

Так, апеляційним судом були досліджені наявні в матеріалах справи відеозаписи, на яких дійсно не зафіксований безпосередньо факт керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ11183, державний номер НОМЕР_1 , при цьому під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував вказаним транспортним засобом, більш того підтвердив вказане, неодноразово зазначаючи, що приїхав, за вказаною адресою щоб забрати свого друга.

Таким чином, в працівників поліції не було жодних підстав вважати, що автомобілем ВАЗ11183, державний номер НОМЕР_1 , керував хтось інший окрім ОСОБА_1 , який 29 грудня 2022 року в момент зупинки транспортного засобу не заперечував даного факту.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а інша особа, в матеріалах справи немає. Більш того, версія про те, що 29 грудня 2022 року ОСОБА_1 не керував автомобілем ВАЗ11183, державний номер НОМЕР_1 , заявлена лише суду, а тому оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими та відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не може бути належним доказом у справі, оскільки така відеофіксація здійснювалась поліцейськими за допомогою власних мобільних пристроїв, що що заборонено чинним законодавством, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Положеннями вищевказаної Інструкції прямо не передбачено можливості використання поліцейським власного мобільного телефону як портативного відеореєстратора з метою фіксації події правопорушення.

Однак, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 31, ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи , як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

В справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Апеляційним судом був досліджений наявний в матеріалах справи відеозапис, який із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку, та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відеозаписом встановлено, що ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом, також чітко вбачається, що на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер останній відмовився, також відмовився пройти такий огляд в медичному закладі.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій.

На виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі, та який в подальшому був направлений до суду.

Таким чином, наданий працівниками поліції відеозапис апеляційний суд визнає належним та допустим доказом по справі, та бере його до увагу. Оскільки, надаючи такі докази, уповноважена особа виконувала свій обов`язок, передбачений ст. 251 КУпАП щодо збирання доказів, а тому посилання представника ОСОБА_1 на те, що поліцейські не наділені правом здійснювати відеофіксацію за допомогою власних мобільних пристроїв є не обґрунтованими та не приймаються до уваги апеляційним судом.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 стверджує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, який саме пункт Правил дорожнього руху порушив ОСОБА_1 , що є неприпустим, оскільки ст. 130 КУпАП має банкетний характер, тому при викладені суті даного правопорушення в протоколі обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила.

Однак, апеляційний суд не погоджується із такими твердженнями, оскільки вони ґрунтуються на власному неправильному тлумаченні норм права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №192592 від 29.12.2022, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, чітко викладена суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , а саме керування автомобілем ВАЗ11183, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Спортивній в с. Чернобаївка Херсонської області, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, не стійка хода, неясна розмова, та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, та вказано нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №192592 від 29.12.2022, працівниками поліції суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , прямо відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 КУпАП не має банкетного характеру, як про це вказано в апеляційній скарзі, оскільки диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП чітко наведено дії за які передбачена відповідальність згідно санкції даної статті.

А тому не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення конкретного пункту Правил дорожнього руху, який був порушений ОСОБА_1 не має суттєвого правового значення, та не може бути підставою для закриття провадження по справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Мишака Дмитра Едуардовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький