Справа № 733/1405/23 Головуючий у 1 інстанції Овчарик В. М.
Провадження № 33/4823/916/23
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Берези О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Берези О.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2023 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Прилуки Чернігівської області, одружений, військовослужбовець, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за правилами ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 19 серпня 2023 року о 21:00 год ОСОБА_1 на 38 км а/д Ічня-Прилуки керував автомобілем ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, 19 серпня 2023 року о 21:00 год ОСОБА_1 на а/д Ічня-Прилуки, керуючи транспортним засобом ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив з`їзд в кювет, через що транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив пункт 2.3 б) Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Береза О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду стосовно ОСОБА_1 скасувати, провадження по справі закрити. Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, у цьому випадку факту ДТП не було, оскільки ніхто не постраждав, матеріальної шкоди не заподіяно, автомобіль не пошкоджено. Вказує, що із змісту протоколу видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 19 серпня 2023 року о 21 год, проте, протокол про адміністративне правопорушення складено 20 серпня 2023 року о 06:18 год, тобто більше, ніж через 8 годин. Також вказує на відсутність доказів по справі щодо руху автомобіля, його зупинки та перебування за кермом водія ОСОБА_1 . На думку апелянта, працівниками поліції порушено вимоги п. 5 розділу ІІ Інструкції.. № 1026 від 18.12.2018 року, а саме щодо безперервної відеофіксації, адже по їх прибуттю за викликом до автомобіля ОСОБА_1 , біля якого не було водія та власника, відеофіксація не проводилась, також не надано доказів відібрання пояснень від свідка. На переконання апелянта, свідками по справі не можуть бути працівники поліції, оскільки вони зацікавлені в розгляді справи, та не були очевидцями керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Наголошує, що до протоколу не долучено достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі, а протокол сам по собі не є доказом доведеності його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник підтримали вимоги поданої апеляційної скарги.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З контексту п. 7 розділу 1 Інструкції вбачається наявне право водія відмовитися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або ж не погодитися з результатом огляду. Такі дії водія мають потягти за собою обов`язок поліцейського направити особу на огляд до закладу охорони здоров`я.

Так, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД № 471849 від 20.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та серії ААД № 159323 від 20.08.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, останній власноруч їх підписав, та в поясненнях про суті порушення додав, що з протоколом не згоден (а.с. 2, 14).

Притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, суд виходив з тих обставин, що в діях водія встановлено склади адміністративних правопорушень, передбачених цими статтями, оскільки в судовому засіданні доведена його вина в порушенні вимог п. 2.3 (б), п. 2.5 Правил дорожнього руху.

З таким висновком суду апеляційний суд не погоджується з оглялу на таке.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, як 20.08.2023 о 05:35 ранку ОСОБА_1 приїхав на місце події, де на нього чекали поліцейські. В подальшому видно, як поспілкувавшись, поліцейський повідомив водія ОСОБА_1 про те, що він має підстави вважати про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, та на запитання чи вживав він алкогольні напої, відповів, що ні. Поліцейський пропонує йому пройти огляд на місці за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі, на що останній відмовився. Водія попереджено про складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього за фактом відмови від проходження огляду за ч. 1 ст. 130 п. 2.5 ПДР та за ст. 124 КУпАП. Поліцейський ознайомлює водія зі змістом протоколу щодо керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та за ст. 124 КУпАП щодо з`їзду в кювет, він підписує матеріали адміністративного правопорушення, водія було відсторонено від керування.

Апеляційним судом було досліджено відеозапис, доданий до протоколу, з якого неможливо зробити будь-якого висновку про те, що саме 19.08.2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 9 Розділу ІІ Інструкції…№ 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з п. 12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Однак, всупереч цій нормі, судом першої інстанції не надано оцінку відсутності по справі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також у ОСОБА_1 не встановлено ознаки сп`яніння.

Суд першої інстанції послався як на доказ вини ОСОБА_1 , на письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , проте судом у судовому засіданні цей свідок допитаний не був. Крім протоколу про адміністративне правопорушення будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 19.08.2023 року, під час з`їзду на узбіччя керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні.

Частина перша ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Відповідальність у цьому випадку настає лише у разі дотримання встановленого законом порядку проведення огляду.

Отже, працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до широкого розуміння доктрини плодів отруєного дерева, будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина плодів отруєного дерева зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими.

На думку апеляційного суду, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, ознаки алкогольного або наркотичного сп`яніння повинні бути реальними, а не уявними. Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б давали підстави для висновку поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 беззаперечно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд не може вважати належним і допустимим доказом його вини протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 471849 від 20.08.2023.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року Ірландія проти Сполученого Королівства п. 161, (Ireland v.The United Kingdom Series A заява 25, а також рішення Європейського суду з прав людини по справі Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, докази повинні бути достатньо переконливими, чіткими і узгодженими між собою. Європейським судом з прав людини по справі Barbera. Messegue and Jabaro v. Spain від 06.12.1998 року встановлено, що принцип презумпції невинності вимагає, щоб всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тлумачились на користь даної особи.

За таких обставин, оскаржуване судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, оскільки висновки, викладені у ньому, не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Водночас, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, адже сам ОСОБА_1 в апеляційному суді підтвердив свої раніше надані письмові пояснення про те, що він 19.08.2023 року, приблизно о 21:00 год їхав на своєму автомобілі ВАЗ 21115, д.н.з. НОМЕР_1 , в напрямку м. Прилуки та минувши с. Ольшана, в його автомобілі вистрелило переднє ліве колесо і він спричинив дорожньо-транспортну пригоду. З`їхавши у кювет, він зрозумів, що сам не зможе виїхати, тому пішов покликати на допомогу. Не знайшовши нікого, залишився на посту до ранку, та наголошував, що вживав спиртні напої вже після дорожньо-транспортної пригоди на блокпосту.

Крім того, у апеляційному суді знайшли своє підтвердження доводи ОСОБА_1 про безпідставно стягнутий з нього судовий збір.

Відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (пільги щодо сплати судового збору): від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій.

Відповідно до посвідчення УБД серії НОМЕР_2 , виданого 26.07.2023 року, яке було надано апеляційному суду, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому апеляційний суд вважає, що судом безпідставно покладено на нього обов`язок щодо сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити частково апеляційну скаргу захисника Берези О.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати винуватим ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Виключити з постанови вказівку про стягнення із ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536 грн 80 коп.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай