П О С Т А Н О В А

іменем України

09 жовтня 2023 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу головним бухгалтером ТОВ «М`ясна історія», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 155-1 КпАП України,

встановив:

Згідно протоколу 31.08.2023 ОСОБА_1 , працюючи головним бухгалтером у магазині-кафе ТОВ «М`ясна історія», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимира Івасюка, 8, корп. 5, порушила порядок проведення розрахунків, а саме: проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (РРО) без видачі відповідного розрахункового документу встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій 615482, 20 грн. та проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму програмування кожного підакцизного товару- пива (не вказані коди згідно з УКТЗЕД) для підакцизного товару - пива Молоко Stout salted caramel та вина «Мальбек», чим порушила пп.1,2,11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95 ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КпАП України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КпАП України.

Так, правилами статей 245, 251, 252, 280 КпАП України передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діяннями і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Водночас, диспозиція ч. 1 ст. 155-1 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського хачування та послуг.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 30168, який складено 31.08.2023, зазначено, що головний бухгалтер ОСОБА_1 у магазині-кафе ТОВ «М`ясна історія», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимира Івасюка, 8, корп. 5, порушила встановлений законом порядок проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського хачування та послуг, однак в матеріалах справи не містяться докази того, що саме на головного бухгалтера ОСОБА_1 магазину-кафе ТОВ «М`ясна історія» були покладені обов`язки проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського хачування та послуг.

Вищевикладене свідчить про недотримання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та щодо наявності в її діях складу адміністративного правопорушення або і самої події.

Суд законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Адміністративні матеріали у відношенні ОСОБА_1 не містять відомостей та належних, допустимих доказів про наявність в її діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КпАП України.

Згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На обґрунтування провини ОСОБА_1 суду не надано жодних об`єктивних доказів, які б дозволяли на підставі ст. 252 КпАП України зробити висновок про доведеність факту вчинення нею інкримінованого правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 155-1 КпАП України, а тому суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 284 КпАП України, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КпАП України; 3) закриття справи.

Положенням п. 1 ст. 247 КпАП України визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За вищевикладених обставин, керуючись п. 1 ст. 247 КпАП України суд приймає рішення про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за відсутності у її діях події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст. 40-1 КпАП України стягненню не підлягає.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 256, 251, 256, п.1 ст. 247, 283-286 КпАП України, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КпАП України стосовно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Дев`ятко