Справа № 458/51/23 Головуючий у 1 інстанції: Ференц Р.І.
Провадження № 33/811/1425/23 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., секретаря Гудими Л.М., за участю захисника Ракущинця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Ракущинця Андрія Андрашовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір за ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення на користь держави в особі Державної судової адміністрації України у сумі 536,80 грн.

Згідно з постановою судді, 1 січня 2023 року о 14:36 год. в м. Турка по вул. Міцкевича, 19 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vectra», держаний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушена координація рухів). Від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та в медичній установі відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Ракущинець А.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року та закрити провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова не відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від листопада 2015 року МВС України. Так, у протоколі зазначено, що особу порушника встановлено «згідно з базою ІКС ІПНН», однак самої інформації до адміністративних матеріалів не долучено; вказано населений пункт як місце проживання порушника, проте відсутній запис у цій графі відображення про область, в якій розташований цей належний пункт і вулиця проживання особи, щодо якої було складено протокол; не зазначено, в якому саме місці вчинено, виявлено та оформлено протокол; в описовій частині протоколу щодо ОСОБА_1 не зазначено, що під час складення протоколу проводилося фіксування на відео (бодікамеру); до протоколу не долучено інші документи та матеріали про адміністративне правопорушення, що містять інформацію про його вчинення.

Звертає увагу, що після повторного подання матеріалів про адміністративне правопорушення органом поліції не виконано вимог постанови від 17 січня 2023 року та від 20 січня 2023 року. При цьому єдиною реакцією поліції на винесення указаних постанов є рапорт сержанта поліції Олійника М. про те, що додати інші додаткові матеріали не представляється можливим.

На переконання сторони захисту, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складно з порушенням вимог ст. 256 КУпАП (і такі порушення не можуть бути усунуті шляхом повернення матеріалів на доопрацювання), докази щодо складу адміністративного правопорушення керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння зібрані з порушенням вимог Конституції України, КУпАП та Інструкції №1376. До того ж, матеріали справи не містять факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що, у свою чергу, виключає відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Його захисник Ракущинець А.А. подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити. Проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 не заперечив.

Заслухавши пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поряд з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №132547 від 1 січня 2023 року (а.с. 1), акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 4) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом підтверджується, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду відмовився.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який був повідомлений про наслідки такої відмови, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, згідно з рапортом поліцейського ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області М. Олійника (а.с. 5) та долученого відеозапису, підставою зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 була виявлена працівниками поліції в ході патрулювання м. Турка технічна несправність транспортного засобу марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: в автомобіля було відсутнє передбачене конструкцією дзеркало заднього виду, з огляду на що такий автомобіль було зупинено. В подальшому, в ході спілкування, водій повідомив, що у нього відсутні документи та представився ОСОБА_1 . Згідно з базою ІТС ІПНП було встановлено особу водія, таким виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , якому посвідчення водія не видавалося.

З огляду на це, стосовно ОСОБА_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №342733 від 1 січня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 1 січня 2023 року о 14:40 год. у м. Турка, вул. Міцкевича, 23, керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 126 КУпАП; на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень (а.с. 10).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Враховуючи, що з долученого до матеріалів справи відеозапису, на якому зафіксовано рух автомобіля марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , видно, що у такого автомобіля відсутнє передбачене конструкцією дзеркало заднього виду, що стало підставою винесення стосовно ОСОБА_1 постанови серії БАВ №342733 від 1 січня 2023 року, доводи апелянта стосовно відсутності підстав для зупинки цього автомобіля є неспроможними.

З приводу недопустимості відеозапису як доказу у цій справі, то відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Покликання апелянта на те, що зазначений відеозапис не може братися до уваги через те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено цей відеозапис на заслуговує на увагу, оскільки вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення викладені вст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395. Проте вказаними нормами не передбачено внесення до протоколів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, в тому числі і за ст. 130 КУпАП України, інформації щодо технічного засобу, яким здійснювалася відеофіксація.

При цьому хоча наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, водночас на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№132547 від 1 січня 2023 року складений з дотриманням цих вимог закону, у ньому зазначено, у тому числі, місце вчинення правопорушення АДРЕСА_2 . При цьому покликання апелянтом на необхідність зазначення у протоколі складових вулиці і дороги не ґрунтується на вимогах закону, оскільки під місцем вчинення правопорушення слід розуміти місце у просторі, де було розпочато, закінчено правопорушення, або де настав суспільно шкідливий наслідок. У цьому випадку, що підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався по проїзній частині вулиці Міцкевича у м. Турка, про що зазначено у протоколі.

Не вбачає апеляційний суд підставою для скасування оскарженої постанови і незазначення у протоколі даних про область, у якій проживає порушник, оскільки відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної в мережі Інтернет, в Україні є одне село з назвою «Нижня Яблунька», яке розташоване у Самбірському (колишній Турківський) районі Львівської області. Крім цього, після скерування судом матеріалів справи для належного оформлення, до таких долучено витяг з бази «Армор» (а.с. 11), у якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що співпадає з адресою села, вулиці та будинку, вказаних як місце проживання ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№132547 від 1 січня 2023 року.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і дані про недолучення працівниками поліції необхідних доказів, оскільки згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Тобто особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, самостійно вирішує, які саме докази та у якій кількості слід долучити до протоколу.

При цьому, всупереч апеляційних доводів, поліцейським до матеріалів справи долучено постанову серії БАВ №342733 від 1 січня 2023 року. У цій постанові зазначено прізвище та місце праці особи, яка її розглянула, що дозволяє ідентифікувати відповідного працівника поліції. Жодних доказів того, що ця постанова була оскаржена стороною захисту у встановленому законом порядку суду не представлено; така не є предметом апеляційного перегляду у цьому судовому провадженні; підстави не брати її до уваги відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Натомість, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував ч. 1 ст. 130 КУпАП при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Водночас, згідно із довідкою начальника Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області С.Захарчика від 1 лютого 2023 року №1273, за відомостями «ГСЦ Посвідчення водія» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» даних, щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія, немає (а.с. 12).

Тобто у цьому випадку, з урахуванням відсутності у ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення права керування транспортними засобами, ОСОБА_1 у контексті санкції ст. 130 КУпАП визнається іншою особою, а тому до нього повинно бути застосовано стягнення у виді накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 (зі змінами, внесеними постановою ПВСУ від 19 грудня 2008 року №18) (абз. 3 п. 28), згідно з якою позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, ст.ст. 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката Ракущинця А.А. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову судді суду першої інстанції змінити в частині накладення стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу адвоката Ракущинця Андрія Андрашовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного стягнення.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк