Справа № 456/3129/23 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 33/811/1501/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 /п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп./ грн..

Згідно з постановою судді, 06 червня 2023 року о 17 годині 42 хвилин, в м. Стрий, вул. Галицька, Львівської області, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «SkodaFabia» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Звертає увагу на те, що не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; працівник поліції не пропонував пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі; з відеоматеріалів вбачається, що на місці зупинки були присутні два свідка, але у протоколі свідки не зазначені; до матеріалів справи приєднанні пояснення лише одного свідка, якого не попереджали про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів; не надано жодних доказів підставності зупинення автомобіля.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується відповідною довідкою про доставку повідомлення у додатку «Viber» - ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року. Про причину неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Оскільки особа, яка бере участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення була належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, та не скористалась правами, передбаченими ст.268 КУпАП, то апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без його участі.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:протоколом серії ААД №262487 від 06.06.2023, відеозаписом, іншими матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол за ч.1 ст.130 КУпАП може складатися також внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

З цього слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в порядку підготовки до апеляційного розгляду, встановлено, що ОСОБА_1 знаходився на водійському сидінні, не заперечував, що керував транспортним засобом, і те, що вживав алкоголь та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`янінняу присутності двох свідків.

З відеозапису також вбачається, що співробітник поліції повідомив ОСОБА_1 , що внаслідок відмови від проходження медичного огляду буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Подальша поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`янінняу присутності двох свідків. Працівники поліції, керуючись п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.

Вищевикладене спростовує доводи про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, адже відеозапис свідчить про зворотнє.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставність зупинки його транспортного засобу, спростовуються відеозаписом, а також рапортом працівника патрульної поліції від 06 червня 2023 року, відповідно до якого транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з порушенням ПДР, про що ОСОБА_1 було повідомлено в ході спілкування, під час якого у працівників патрульної поліції виникла підозра про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що на місці зупинки були присутні два свідка, але у протоколі вони не зазначені та до матеріалів справи приєднанні пояснення лише одного свідка, якого не попереджали про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, апеляційний суд враховує, що присутність свідків згідно положень ст. 266 КУпАП є обов`язковою лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, які в даному випадку були застосовані.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, захисник оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення складався внаслідок саме відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 жовтня 2023року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк