Справа № 308/2121/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
27.11.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Мірошниченко А. В.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 червня 2023 року,
громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ); ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), адреса тимчасова в Україні: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у порушенні митних правил за ч. 6 ст. 481 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170000,00 (сто сімдесят тисяч) грн.
Таким чином, громадянин Туркменістану ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого призначення, а саме: легкового автомобіля марки «LEXUS», моделі «RX 300», номер кузова № НОМЕР_5 , державний реєстраційний номерний знак Республіки Литва НОМЕР_6 , що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб.
В апеляційній скарзі адвокат Мірошниченко А. В. просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. В обґрунтування доводів зазначає, що про розгляд справи ні ОСОБА_1 , ні його представника, адвоката Мірошниченка А. В., місцевий суд не повідомляв, тому вони не були брали у розгляді справи, копія оскаржуваної постанови суду першої інстанції їм не надсилалась. Апелянт звертає увагу на те, що перевищення строку тимчасового ввезення на митну територію України автомобіля співпало з початком дії форс мажорних обставин в Україні, а саме військовою агресією РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року. Зазначає, що ОСОБА_3 не був поінформований про особливості митного законодавства України та довірив особі, яка запевняла його у подальшому розмитненні транспортного засобу, однак ввела його в оману. ОСОБА_3 взагалі не обізнаний з тим, де наразі знаходиться ввезений ним транспортний засіб, коштів для оплати штрафу у нього немає, накладення штрафу призведе до передачі виконавчого листа до виконавчої служби, що у свою чергу буде підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні та відрахування з університету, а відтак видворення з України. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою ОСОБА_3 звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, обмежившись щодо нього усним зауваженням, а провадження у справі закрити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що пропущений строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Мірошниченка А. В., та за відсутності представника митного органу. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності цих осіб, береться до уваги те, що вони обізнані з тим, що в апеляційному суді розглядається подана адвокатом Мірошниченком А. В. апеляційна скарга; разом з тим суд апеляційної інстанції враховує те, що 27.11.2023 від адвоката Мірошниченка А. В. надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_3 та його представника, адвоката Мірошниченка А. В. Тому, з огляду на вищенаведене, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, відповідно до яких, неявка особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 , не перешкоджає розгляду справи.
Доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення підлягають задоволенню з таких підстав.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його представник, адвокат Мірошниченко А. В. участі у розгляді справи судом першої інстанції не брали. При цьому, з матеріалів справи убачається, що адвокатом Мірошниченком А. В. у день розгляду справи 17.05.2023, подано заяву про розгляд справи за його відсутності та без участі ОСОБА_1 . Водночас, апеляційний суд бере до уваги те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_4 місцевий суд надіслав 01.06.2023, однак даних про те, коли він отримав судове рішення у матеріалах спарви немає. Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_4 та його захиснику, адвокату Мірошниченку А. В., своєчасно подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відтак пропущений на оскарження судового рішення строк поновлюється.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження в справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані, що висновки суду про доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_3 є законними та обґрунтованими.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Згідно з ч. 6 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог Митного кодексу України, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Отже, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 перевищено строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.
За положеннями ч. 6 ст. 481 МК України - перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування встановлена у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Слід зазначити, що вказане правопорушення є триваючим, оскільки триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі №804/401/17.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності в діях ОСОБА_3 складу правопорушення щодо перевищення встановленого строку ввезення транспортного засобу, передбаченого ст. 481 МК України, оскільки останнім, від моменту ввезення транспортного засобу на митну територію України 07.02.2021, і до моменту виявлення адміністративного правопорушення та оформлення протоколу про порушення митних правил, - 21.01.2023, не було здійснено жодних дій, спрямованих на вивезення автомобіля марки «LEXUS», моделі «RX 300», номер кузова № НОМЕР_5 , державний реєстраційний номерний знак Республіки Литва НОМЕР_6 , за межі митної території України у встановлений законом строк, що свідчить про перевищення строку тимчасового ввезення, встановленого ст. 380 МК України, більше ніж на тридцять діб, і що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державний інспектор митного поста «Тиса» Кострик Т. В., яка склала протокол про порушення митних правил, була упереджена при проведенні перевірки та складанні протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 ; що у неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про її зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказана інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень.
У апеляційній скарзі адвокат Мірошниченко А. В. вказує на те, що перевищення строку тимчасового ввезення на митну територію України автомобіля співпало з початком дії форс мажорних обставин в Україні, а саме військовою агресією РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року. Крім того, як на підставу для звільнення від відповідальності ОСОБА_1 , його представник, адвокат Мірошниченко А. В. посилається на офіційний лист Торгово-промислової палати України (далі - ТПП) від 28 лютого 2022 року за №2024/02.0-7.1, згідно з яким, ТПП засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та які з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання, так і для населення.
Вказані вище доводи апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи таке.
Під обставинами непереборної сили відповідно до пункту «а» ч. 4 ст. 263 МК України розуміються стихійне лихо (пожежа, повінь тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях у зоні митного контролю, інші надзвичайні та невідворотні за даних умов події.
Відповідно до п. 3 розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657 (далі - Порядок № 657) залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.
У випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили (п. 6 розділу VІІІ Порядку № 657)
Згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
У п.3.3 Регламенту засвідчення ТПП України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) це документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.
За результатами розгляду документів ТПП України / регіональна ТПП видає сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (п. 6.11 Регламенту).
Відповідно до п. 6.15 Регламенту у разі, якщо за результатом розгляду заяви і наданих документів вбачається, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) відсутні або відсутній причинно-наслідковий зв`язок між обставинами форс-мажору (обставинами непереборної сили) і невиконанням зобов`язання, ТПП України / регіональна ТПП надсилає заявникові відповідь про відмову в засвідченні форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), спираючись на висновок відповідно про відсутність форс-мажорних обставин, їх недоведеність або відсутність причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) і невиконанням зобов`язання.
У постанові Верховного Суду від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17 вказано що, сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.
Подібна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 912/3323/20, де вказано, що сертифікат ТПП України є не єдиним документом на підтвердження надзвичайних обставин, обставини форс-мажору можуть доводитися будь-якими іншими доказами.
У постанові від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17 Верховний Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
З огляду на вищевказане апеляційний суд вважає, що особа звільняється від відповідальності у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного письмового повідомлення митного органу про обставини події.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 07 лютого 2021 року ввіз на митну територію України згаданий вище автомобіль у митному режимі тимчасового ввезення у строк до одного року (з можливим продовженням згідно з ч. 1 ст. 380 МК України не більш як на 60 днів з урахуванням дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження цих обставин), строк дії якого мав звершитись 07 лютого 2022 року. Після 07 лютого 2022 року ввезений автомобіль вивезений не був, в інший митний режим не був поміщений, ОСОБА_3 не звертався до митного органу із заявою про продовження строку дії режиму тимчасового ввезення. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_3 транспортний засіб за межі митної території України зобов`язаний був вивезти до 07 лютого 2022 року - до введення воєнного стану на території України.
Враховуючи те, що після 07 лютого 2022 року по 21 січня 2023 року (день виявлення правопорушення і складання протоколу про порушення митних правил) вказаний вище транспортний засіб ОСОБА_3 вивезений не був, жодних обставин, які б свідчили про його намагання вчинити певні дії, пов`язані із вивезенням за межі митної території України вищевказаного транспортного засобу у зазначений термін, судом не встановлено, доказів існування обставин непереборної сили для ОСОБА_3 , які унеможливили виконання ним зобов`язань, покладених на нього МК України, після 07 лютого 2022 року, матеріали справи не містять, а тому викладені вище доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані обґрунтованими. Такі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та, на переконання апеляційного суду, є намаганням ОСОБА_3 уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.
Окрім цього, апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не може вивезти транспортний засіб у зв`язку з його викраденням, оскільки твердження в цій частині стороною захисту не доведено жодними належними та достатніми доказами.
Так, згідно з відповіддю Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 21.02.2023, даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» заяв та повідомлень протягом 2021 року від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу викрадення автомобіля марки «Lexus RX300», номер кузову НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 до Сумського РУП ГУНП в Сумській області не надходило.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Мірошниченка А. В. спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил України.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, який фактично вину у вчиненому не визнає, про що свідчить зміст апеляційної скарги, й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 481 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Між тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи адвоката Мірошниченка А. В. про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Відхиляючи твердження в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що адвокат Мірошниченко А. В. не подавав жодних клопотань про приєднання доказів у підтвердження матеріального та сімейного стану ОСОБА_1 , та не надав будь-яких доказів у підтвердження даних про його особу. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, та враховуючи відсутність в матеріалах справи даних про особу ОСОБА_1 , і те, що місцезнаходження транспортного засобу марки «Lexus RX300», номер кузову НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 невідоме, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував адміністративне стягнення у виді штрафу, тобто в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.
Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 527- 530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокату Мірошниченку А. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Мірошниченко А.В., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 01 червня 2023 року, відносно громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН