Справа № 3/593/747/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2023 р. м.Бережани

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , - у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону №4 УПП у Львівській області сержантом поліції Гуц Ростиславом Віталійовичем 18 жовтня 2023 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 569582, в якому вказано, що 29 вересня 2023 року, о 13 год. 22хв., ОСОБА_1 в м. Львові, на вул. Хуторівка, 1, керував транспортним засобом марки RENUALT PREMIUM із д.н.з. НОМЕР_1 повторно протягом року, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом постановою № 61962179 від 28 жовтня 2020 року попередньо був притягнутий 27 лютого 2023 року ААБ171986, чим порушив п.2.1а ПДР України.

Дії ОСОБА_1 поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону №4 УПП у Львівській області сержантом поліції Гуц Ростиславом Віталійовичем кваліфіковані за ч.5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки та не подав суду клопотання про відкладення розгляду справи, хоч про час та місце розгляду справи він неодноразово належним чином повідомлявся про що свідчать рекомендовані листи, які надсилались на його адресу, зазначену у протоколі, однак повернулися до суду без їх вручення із позначкою ''адресат за вказаною адресою відсутній''.

Враховуючи вищенаведене, вимоги ст. 268 КУпАП та строки розгляду справи, суд вважає, що розгляд справи можна проводити у відсутності ОСОБА_1 по наявних матеріалах справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що провадження по справі слід закрити, оскільки в матеріалах справи, всупереч вимогам ст.ст.251, 256 КУпАП, відсутні належні та допустимі докази, які би доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 278 КУпАП суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення провадиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та у відношенні особи, щодо якої цей протокол був складений.

Частиною п`ятою ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого за повторне протягом року вчинення правопорушень, передбачених ч.2-4 ст. 126 КУпАП, а саме: повторне керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або керування транспортним засобом особою, яка має відповідні обмеження, або керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який повинен відповідати певним вимогам, зокрема, містити відомості про суть адміністративного правопорушення (ч.1 ст. 256 КУпАП).

Обов`язок належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає (ч.1 ст.254 КУпАП та ч.2 ст.251 КУпАП) та не може бути перекладено на суд.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення врегульовано главою 22 КУпАП, де в ст. 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Виходячи з системно-логічного тлумачення вказаних норм законодавства, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на підставі протоколу про адміністративне правопорушення в межах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, шляхом перевірки за допомогою доказів, доданих до справи про адміністративне правопорушення, наявності відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлення в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Суд звертає увагу на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів, які би підтверджували про наявність ознак вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, а саме: показання свідків, технічних приладів та засобів фото- і відео спостереження, інші документи, які б вказували на обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

До складеного протоколу долучено лише довідку, видану 24 жовтня 2023 року інспектором ВАП УПП у Львівській області ДПП капітаном поліції Наталією Королишин про те, що згідно інформаційного порталу Національної поліції України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3 травня 2023 року Пустомитівським районним судом Львівської області за скоєне ним 27 лютого 2023 року правопорушення притягався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП і до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами строком на 3місяці.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У якості доказів до протоколу не долучено пояснення свідків, очевидців вказаного у протоколі правопорушення, пояснення самого правопорушника, не долучено відеозапису вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а лише подано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАГ 7835579, якою ОСОБА_1 за рух по смузі для маршрутних транспортних засобів під час керування ним 29 вересня 2023 року в м. Львів, на вул. Хуторівка, 12, транспортним засобом марки RENUALT РREMIUM із д.н.з. НОМЕР_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення виді штрафу у розмірі 680 гривень, однак із вказаної постанови неможливо зробити висновок, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки із постанови видно, що у водія було наявне посвідчення водія серії НОМЕР_2 та допущення ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, не створює складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а крім цього у даному документі відсутня відмітка про те, що вказана постанова не оскаржувалася та набрала законної сили.

Суд звертає увагу на те, що дія адмінстягнення, застосованого до ОСОБА_1 3 травня 2023 року постановою Пустомитівського районного суду Львівської області за скоєне ним 27 лютого 2023 року правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортним засобами строком на 3місяці поширювалося лише на 3 місяці, тобто до 3 серпня 2023 року, а тому суд вважає, що 29 вересня 2023року ОСОБА_1 мав право керувати транспортним засобом і його дії по порушенню ним Правил дорожнього руху, передбачених за ч. 3 ст. 122 КУпАП, не створюють складу адмінправопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Крім цього, суд вважає, що наданий на розгляд суду протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 569582 від 18 жовтня 2023 року не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, оскільки він складений із порушенням вимог, передбачених КУпАП, бо згідно ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила вказане правопорушення. І хоч із тексту складеного протоколу видно, що події вчинення правопорушення мали місце саме 29 вересня 2023 року та була відома особа, яка вчинила вказане правопорушення, однак протокол щодо нього було складено аж 18 жовтня 2023року, тобто не через 24 години, як це вимагається нормами КУпАП, а через дев`ятнадцять діб, тобто складено із порушенням. Крім вказаного, у складеному протоколі неналежним чином розкрито суть правопорушення, та всупереч вимог ст. 256 КУпАП не зазначено свідків - очевидців вказаного правопорушення та не долучено постанови № 61962179 від 28.10.2020 року та постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 3 травня 2023 року із відмітками того, що вони є ніким не скасованими та на день складення протоколу були діючими, тобто такими, що набрали законної сили.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

У зв`язку із неналежно зібраними по справі доказами суд має сумніви щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126КУпАП та згідно статті 62 Конституції України суд такі сумніви повинен трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд при прийнятті рішення по справі враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17.

Суд зобов`язаний дотримуватись принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таку ж позицію висловив Верховний суд у справі № 463/1352/16-а.

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України»,«Яременко проти України».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Суд вважає, що поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як таких що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Таку ж позицію висловив Верховний суд в постанові Касаційного кримінального суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, де зазначив, що поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст.126 КУпАП, як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

Таким чином суд прийшов до висновку щодо неможливості констатувати об`єктивну сторону правопорушення, що в свою чергу є основним правилом застосування ст. 256 КУпАП, тобто враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126КУпАП.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

А так як суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 126, 247, 251, 252, 254, 256, 279, 280, 282, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.