ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 ), - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп..

Згідно постанови суду, 05.08.2023 року о 17 год. 57 хв. в м. Чернівці по вул. Горіхівська, 68, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Highlander» д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому Законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного засобу «Alcotest Drager 7510 ARMF 0331». Результат огляду 2,24% проміле. Чек №496. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9.а) ПДР України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КпАП України.

Апелянт ОСОБА_1 у своїй скарзі не погоджується із вказаною постановою і вважає її незаконною та необґрунтованою, і переконаний, що зазначене вище рішення суду суперечить вимогам процесуального права.

Вказує, що під час розгляду адміністративної справи ним у відповідності до ст. 251 КУАП надано пояснення щодо обставин справи та зазначено, що він не керував транспортним засобом, своєї вини не визнав і для підтвердження зазначених обставин заявлено клопотання про виклик свідків для надання пояснень свідками, зокрема ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , який безпосередньо керував ТЗ, та Тімку

ЄУНСС №727/8549/23 Головуючий у І інстанції: Одовічен Я.В.

Провадження №33/822/715/23 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Івана Георгіовича, проживаючого в АДРЕСА_2 , який безпосередньо був присутній на місці події, а саме дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.08.2023 року.

Однак, в порушення норм КУАП, районним судом відмовлено у клопотанні щодо виклику свідків та взагалі не з`ясовано обставини адміністративної справи, не взято до уваги наданні ним пояснення щодо дійсних обставин справи та постановлено на його переконання незаконне рішення.

Жодні належні докази щодо керування ним транспортним засобом в матеріалах справи відсутні.

Просив скасувати постанову суду першої інстанції про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник адвокат Герасимчук Ю.М. в судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердили описані ними обставини справи та підстави скасування судового рішення суду першої інстанції. Просили виправдати правопорушника та закрити провадження по справі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги апелянта, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими, а відповідно до п.2.4 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Заперечення ОСОБА_1 своєї вини в апеляційній скарзі у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Пункт 2.9.а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП України.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №445406 від 05.08.2023 року, яким встановлено, що 05 серпня 2023 року о 17 год. 57 хв. в м. Чернівці по вул. Топорівська, 68, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Hichlander» д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому Законом порядку проводився на місці зупинки т/з із застосуванням технічного засобу за допомогою «Drager Alcotest 7510 ARMF 0331». Результат огляду чек №496 2,24 проміле, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено документи, а саме посвідчення водія НОМЕР_3 видане ТСЦ 7342 від 03.09.2022 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії DT 285593.

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено в повному обсязі, який останній особисто підписав. Будь яких заперечень, незгоди, зауважень чи клопотань не заявив, в силу ст. 63 Конституції України від надання пояснень відмовився (а.с.1).

На думку суду, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості необхідні для правильного вирішення даної справи, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 було виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння, як: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд було проведено за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510 ARMF-0331», результат огляду на стан сп`яніння 2,24 ‰.

До акту огляду додано роздруківку зі спеціального приладу Drager Alcotest 7510 ARMF-0331», на якій зафіксовано результат огляду - 2,24 ‰.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківку до нього підписано водієм ОСОБА_1 (а.с.3,4).

З направлення на огляд водія транспортного засобу вбачається, що ОСОБА_1 було направлено до ЧОНД, так як у нього було виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Однак, такий огляд в ЧОНД не проводився, так як факт стану сп`яніння було встановлено за допомогою спеціального технічного засобу приладу «Drager Alcotest 7510 ARMF-0331», результат якого склав 2,24‰, а їхати до ЧОНД водій відмовився (а.с.5).

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами.

Зокрема, відеозаписи з бодікамер поліцейських узгоджується з наявними у справі письмовими доказами та відображають процес спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та результат тесту, а також те, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі (а.с.9).

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що надані докази є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Встановлено, що працівники поліції дотримались вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що жодних належних доказів керування ним транспортним засобом в матеріалах справи немає, однак такі твердження апелянта є способом введення суд в оману та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. Окрім того, такі доводи ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та під час апеляційного розгляду і не спростовують факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При перегляді відеоматеріалів під час підготовки справи до апеляційного розгляду, судом встановлено, що до водія ОСОБА_1 під`їхали працівники поліції, так як він не впорався з керуванням та з`їхав з дороги, скоїв наїзд на контейнер для сміття та металеву огорожу, внаслідок чого його транспортний засіб отримав механічні пошкодження. За кермом транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 , а поруч на сидінні пасажира жінка. Коли поліцейські попросили водія вийти з машини, пред`явити документи, тоді й було виявлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Більше того, з відео файлів вбачається, що при встановлені особи ОСОБА_1 , останній не заперечував того, що він випив, тобто вживав алкогольні напої та керував транспортним засобом.

Окрім цього, слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний з протоколом про адміністративне правопорушення та проведеним оглядом, а неправомірні дії працівників поліції щодо порушення його огляду на стан сп`яніння не були предметом окремого оскарження в суді.

Таким чином, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу апелянта - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська