Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/15/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Луста С. А.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2023 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,

за участю:

захисника Ядловського І.М.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 06 липня 2022 року о 10 годині 45 хвилин по вулиці Букача в смт.Березнегувате, керував транспортним засобом марки "Honda Dio" державний реєстраційний знак відсутній, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, зокрема просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2022 року стосовно нього.

В обґрунтування поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги зазначає, що в судовому засіданні районного суду він присутній не був, оскільки не був повідомлений про час та місце судового засідання. Виходячи з цих обставин апелянт вважає, що строк пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

За наслідком розгляду апеляційної скарги просить постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2022 року стосовно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а справу закрити на підставі ч. 1, ч. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що судом грубо порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме без належного його повідомлення розглянуто справу.

Також апелянт зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується. У даному випадку у стані алкогольного сп`яніння він не перебував 06.07.2022 року, ніяких свідків, які б підтвердили цей факт та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також залучено не було, що є грубим порушенням ч.2 ст. 266 КУпАП.

Окрім того, протокол про адмінправопорушення у його присутності складений не був, у зв`язку з чим відповідних пояснень він не давав, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП України йому роз`яснені не були, що є грубим порушенням статті 256 КУпАП. Так само, викликає обґрунтовані сумніви відеозапис, на який посилається суд, як на доказ його вини. З відеозапису взагалі незрозуміло коли відбувалися ці події, немає відомостей про те, що відеозапис було зроблено саме у день, зазначений у протоколі.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що належні та допустимі докази його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні.

Крім того, звертає увагу на те, що відповідно до обставин справи факт вчинення адміністративного правопорушеня було зафіксовано ще 06 липня 2022 року, а адмінстягнення на нього суд наклав 25 жовтня 2022 року, тобто з порушенням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Ядловського І.М. у підтримку апеляційних вимог, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги та зважвши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2022 року Добровеличківського районного суду Кіровоградської області, ОСОБА_1 дійсно не був присутнім. Даних щодо належного його повідомлення про час та місце судового розгляду матеріали справи не містять. Також, не має у матеріалах справи даних щодо отримання ОСОБА_1 копії постанови районного суду. З апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 убачається, що про прийняте судове рішення він дізнався 24.11.2022.

Водночас апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 29.11.2022, тобто без зайвих зволікань у межах десятиденного строку визначеного чинним законодавством..

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2022 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи вирішуючи дану справу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги зазначених вище норм, та положень ст.ст. 245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом. Така обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відтак, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом з наявними ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від проходження відповідно до встановленого порядку огляду.

Зі встановлених у суді апеляційної інстанції обставин слідує, що матеріали справи не містять будь яких доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав, а лише обмежився тим, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки та в медичному закладі.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суддя районного суду послався у судовому рішенні на протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030252 від 06 липня 2022 року та відеозапис долучений працівниками поліції до потоколу.

Однак, при цьому суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030252 від 06 липня 2022 року, водій ОСОБА_1 06 липня 2022 року о 10 годині 45 хвилин по вулиці Букача в смт.Березнегувате, керував транспортним засобом марки "Honda Dio" державний реєстраційний знак відсутній, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, на підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030252 від 06 липня 2022 року стосовно ОСОБА_1 на підтвердження порушення ним вимог п.2.5 ПДР, працівниками поліції долучений відеозапис, який міститься на оптичному диску. Вказаний диск містить два відеофайла, а саме: 20220706_110937, VID-20220715-WA0000.

На відеозапису 20220706_110937 міститься інформація про складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП у приміщені відділу поліції. З інформації про властивості вказаного відео файлу видно, що дата його створення 06.07.2022 11 год. 11 хв.

Разом з цим, відеозапис, який містить файл VID-20220715-WA0000 (перебування ОСОБА_1 біля транспортного засобу, відмова від проходження огляду) не може бути прийнятий, як належний та допустимий доказ винуватості останнього у зв`язку з тим, що датою сворення вказаного відеозапису, виходячи з властивостей та назви, був створений 15.07.2022 12год. 11 хв.

Властивості вказаного відеозапису об`єктивно свідчать про події, які відбулися після 06.07.2022, тобто зі сплином дев`яти днів після складання протоколу відносно ОСОБА_1 , тому вказаний відеозапис є неналежним доказом по справі.

Крім того, вказаний відеозапис здійснений не на бодікам поліцейського, тобто не на пристрій, який закріплений на однострій, у/на службових транспортних засобах або встановлений стаціонарно. Також пристрій, його назву та його властивості на який зроблений вказаний відеозапис не встановлений та не зазначений у протоколі.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом по вулиці Букача в смт.Березнегувате 06 липня 2022 року о 10 годині 45 хвилин та його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, згідно із вимогами ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Проте, ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на те, що матеріали справи не містять належних й допустимих доказів на підтвердження, поза розумним сумнівом, факту керування ОСОБА_1 06.07.2022 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`ягніння та його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, всі сумніви щодо доведеності його вини тлумачаться на його користь.

Відтак, з огляду на вищенаведене, на думку апеляційного суду, при винесенні постанови, суд першої інстанції не надав належної оцінки та аналізу наявним у справі доказам, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, апеляційний суд не приймає до уваги апеляційні доводи про те, що суд першої інстанції наклав стягнення в порушення строків передбачених статтею 38 КУпАП. Зокрема, ч. 5 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення, а не два місяці, як про те помилково зазначає апелянт.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати та провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко