Номер провадження: 33/813/2128/23
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

захисника Ніца А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційну скаргу захисника Ніца Анатолія Сергійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності особи, ОСОБА_1 ,

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання згідно протоколу про адміністративне правопорушення: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 18 травня 2023 року о 12 годині 34 хв. в м. Одесі по вул. Пантелеймонівській, 27 керував транспортним засобом «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови та виражене тремтіння пальців рук.

Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Ніц А.С. звернувся до суду із апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану, таку, що не відповідає обставинам справи і прийняту із значними порушеннями процесуальних норм, а справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів скарги зазначив, що висновки суду першої інстанції про те, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не відповідають матеріалам справи, зокрема з відеозапису обставин події вбачається, що о 12 год. 40 хв. 33 сек. ОСОБА_1 чітко надав згоду пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак такий огляд не було проведено, чим порушено встановлений законом порядок проходження водієм огляду на стан наркотичного сп`яніння. Тому вважає, що у поліцейського не було підстав вдруге пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, зазначив, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а підставою для направлення його до лікарні для проходження огляду слугував знайдений у його куртці під час незаконного обшуку медичний препарат «Кветирон».

За фактом незаконного обшуку автомобіля та особистих речей ОСОБА_1 подано скаргу на дії патрульних поліцейських.

Вважає, що наведені обставини мають суттєве значення для вирішення справи та спростовують винуватість ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі захисник Ніц А.С. також просив поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на те, що копію постанови суду він та ОСОБА_1 в день її проголошення не отримували, зі змістом постанови ознайомилися у Єдиному державному реєстрі судових рішень 21 вересня 2023 року після її опублікування та оприлюднення 20 вересня 2023 року.

Вивчивши клопотання захисника Ніца А.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).

Розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП здійснено Приморським районним судом м. Одеси 12 вересня 2023 року за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та за участю його захисника Ніца А.С.

Відомостей про отримання ними копії постанови матеріали справи не містять.

Як не містять і заяви про видачу копії постанови.

Вперше із апеляційною скаргою захисник в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду 28 вересня 2023 року, і по якій постановою Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження з мотивів того, що строк на апеляційне оскарження постанови закінчився 22 вересня 2023 року, а звернувшись до суду із скаргою 28 вересня 2023 року, захисник, який як і ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи, тобто був обізнаний з результатами розгляду справи, порядком та строком на апеляційне оскарження постанови суду, та з урахуванням того, що постанова суду була оприлюднена 20 вересня 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, мав змогу та передумови для реалізації права на захист шляхом своєчасного подання апеляційної скарги, а докази того, що ОСОБА_1 чи його захисник вживали заходів, спрямованих на отримання копії судового рішення до 22 вересня 2023 року, матеріали справи не містять, як не додані такі і до апеляційної скарги.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою удруге 17 жовтня 2023 року захисник, тобто поза межами встановлено ст. 294 КУпАП строку на апеляційне оскарження постанови судді, та ставлячи питання про поновлення пропущеного процесуального строку, захисник Ніц А.С. посилається на ті самі обставини та не надає жодного нового доказу.

Новим є лише посилання захисту на вимоги ст. 285 КУпАП щодо порядку та строку вручення копії судового рішення в адміністративній справі та на неотримання ОСОБА_1 копії постанови від 12 вересня 2023 року та усну відмову секретаря в такому та можливість захисту ознайомитися з постановою лише 21 вересня 2023 року.

Апеляційний суд наголошує, що положеннями ст. 294 КУпАП прямо визначено, що строк на апеляційне оскарження рахується з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії судового рішення, і в даному випадку захисник брав участь під час винесення постанови судом першої інстанції, надавав письмові пояснення суду першої інстанції, належних доказів його звернення до суду за отриманням копії постанови апеляційному суду не надав і вони не містяться в матеріалах справи.

Натомість оскаржуване рішення відповідно до загальнодоступних відомостей спрямоване до Єдиного державного реєстру судових рішень судом першої інстанції 18 вересня 2023 року.

Отже, за умови належного виконання своїх процесуальних прав та обов`язків сторона захисту мала всі можливості для отримання копії постанови ще 18 вересня 2023 року, не чекаючи його оприлюднення у вказаному Реєстрі 20 вересня 2023 року.

І навіть в цьому випадку захист мав всі процесуальні можливості своєчасно реалізувати своє право на оскарження постанови, звернувшись з апеляційною скаргою своєчасно до 22 вересня 2023 року, оскільки справа не являє собою справу великої складності або об`єму досліджуваних доказів та матеріалів, позиція захисту була сформована ще в своїх письмових поясненнях в суді першої інстанції, захисник брав участь у розгляді справи.

Отже, будь-яких інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду захисник не надає.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Наведена заявником у клопотанні причина пропуску ним строку на апеляційне оскарження, який згідно ст. 294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у визначений законом строк, не встановлено таких і апеляційним судом, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

Водночас апеляційний суд зауважує, що вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що звертаючись з апеляційною скаргою поза процесуальними строками, встановленими законом, захисник не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не надав доказів про наявність перешкод у реалізації права на оскарження постанови судді у встановлений КУпАП десятиденний строк, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволені клопотання захисника Ніца Анатолія Сергійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності особи, ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Ніца Анатолія Сергійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності особи, ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова