СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/9111/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП в м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н ОВ И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 527665 - 05.11.2023 року о 01 год. 30 хв. в м. Київ, просп. Палладіна, 33 (АЗС ОККО) водій ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) керував транспортним засобом MDX д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу Alcotest Drager 7510 (0296). Результат: 1,42 проміле, тест №976.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився разом із своїм захисником Рвачовим О.О. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказав, що факт керування транспортним засобом нічим не підтверджений, автомобіль стояв припаркований. Також зазначили, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд у лікаря. Просили закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, адвокатом Рвачовим О.О. через канцелярію суду подане клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. У поданому клопотанні захисник посилався на те, що ОСОБА_1 не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні докази керування ним автомобілем, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також вказав на те, що працівники поліції не направили ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я після його незгоди з результатами огляду за допомогою приладу «Drager», що свідчить про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме порушення ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку №1103, п. 7 Розділу 1 Інструкції №1452/735 та недійсність огляду в силу приписів ч. 5 ст. 266 КУпАП. На підставі цього зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №527665 від 05.11.2023 року, не може бути визнаний судом як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та недопустимість відео файлів з нагрудних камер працівників поліції у якості доказу.

Зважаючи на викладене, просив провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно протоколу серії ААД №527665 від 05.11.2023 року закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У п. 7 Розділу ІІ Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, чинним законодавством чітко встановлено, що якщо за результатом огляду особи на стан алкогольного сп`яніння показник тесту має цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю, то особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У матеріалах справи наявний чек тесту Drager Alcotest 7510, прилад ARMF-0296 від 05.11.2023 року за результатами проведення тесту на алкоголь щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Результат вищезазначеного тесту - 1,42 %.

Із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведений у зв`язку із виявленими ознаками: різкий запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів.

П. 2.9 (а) ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 3 ст. 266 КУпАП чітко встановлює, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Тобто, працівники поліції мають направити особу на огляд в заклад охорони здоров`я лише у випадку незгоди із результатами огляду, що був проведений поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Захисник Рвачов О.О. наголошував, зокрема, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також поліцейські не запропонували його підзахисному проїхати до закладу охорони здоров`я.

Однак, судом також досліджено, додані до матеріалів справи, відео з нагрудних реєстраторів.

На диску, долученому до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, наявні два файли: 527665-1 та 527665-2. На даних файлах наявні записи із нагрудного відео реєстратора 230803 та 472082 відповідно.

Із першого відеозапису із нагрудного реєстратора №230803 встановлено, що відеозапис дійсно розпочинається із того, як компанія чоловіків знаходиться на території АЗС. Однак, чоловік із вказаної компанії надав чітку відповідь про те, що водій в їх компанії ОСОБА_1 . Також чоловіки, які перебували на території АЗС разом із ОСОБА_1 , неодноразово підтверджували, що приїхали на АЗС просто попити каву, зокрема на 12 хв. 32 сек. Тобто, чітко зазначили, що приїхали на АЗС на транспортному засобі, а водієм був ОСОБА_1 .

Також на питання працівників поліції чи не бажає ОСОБА_1 пройти тест на «Drager» останній відповів «Я був за кермом, я пройду» (13 хв. 31 сек.).

На 13 хв. 37 сек. ОСОБА_1 чітко під відеозапис підтвердив, що вживав алкоголь.

На питання працівника поліції чому ОСОБА_1 сів за кермо, останній відповів, що вживав трохи (13 хв. 48 сек.). Тобто, вкотре підтвердив, що дійсно керував автомобілем та вживав алкоголь.

У подальшому компанія чоловіків неодноразово повторювала, що приїхали на АЗС просто випити каву, нічого не порушували (зокрема, 14 хв. 35 сек. та у подальшому).

Наступні події розвивались наступним чином: до приїзду працівників патрульної поліції із приладом Alcotest Drager компанія чоловіків намагалась вмовити працівників поліції «просто пропустити їх, бо вони спокійно їхали». Також як сам ОСОБА_1 , так і інші чоловіки з компанії, намагались домовитись із працівниками патрульної поліції, що також може свідчити про визнання винуватості.

На 25 хв. 32 сек. працівник поліції почав роз`яснювати ОСОБА_1 процедуру проходження огляду за допомогою приладу Drager Alcotest, також вказав, що огляд можливий як за допомогою приладу Drager Alcotest, так і у лікаря.

І лише після того, як прилад Drager Alcotest показав позитивний результат і працівники поліції пішли у службову машину для складення протоколу, ОСОБА_1 почав вмовляти їх не складати протокол. Чіткої незгоди з результатами огляду ОСОБА_1 не виражав, однак благав працівників патрульної поліцій не складати протокол.

Лише після відмови поліцейських від вказаних дій, ОСОБА_1 почав суперечити власним словам, та казати, що за кермо не сідав і взагалі алкоголь не вживав.

Тобто, вказана поведінка була спричинена тим, що працівниками поліції почав складатись протокол за фактом вчинення адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 не оскаржував результат огляду, чітко не висловлював свою незгоду із отриманим результатом. Вся його поведінка лише свідчила про намір вмовити працівників поліції не складати протокол про адміністративне правопорушення.

Другий файл на диску містить відеозапис із нагрудного реєстратора №472082, який висвітлює тотожні події, але з іншого ракурсу.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, під час дослідження відеозаписів із нагрудного реєстратора поліцейських, було встановлено, що ОСОБА_1 підтвердив як факт того, що він перебував за кермом, так і факт вживання алкоголю. Зазначене також підтверджено іншими учасниками події, зокрема, чоловіками, що перебували на АЗС разом із ОСОБА_1 під відеозапис.

Отже, доводи адвоката Рвачова О.О., викладені у клопотанні про закриття провадження, повністю спростовані наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: відеозаписами із нагрудного відео реєстратора поліцейського №230803 та №472082.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується зібраними доказами у справі та матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №527665 від 05.11.2023 року;

- чеком тесту Drager Alcotest 7510, прилад ARMF-0296 від 05.11.2023 року за результатами проведення тесту на алкоголь щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- розпискою ОСОБА_1 від 05.11.2023 року;

- та відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського №230803 та №472082.

Дані докази узгоджуються між собою, та беззаперечно вказують на наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Усі дії працівників поліції щодо складення матеріалів про адміністративне правопорушення відповідають чинному законодавству.

Суд наголошує, що відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи вищевикладене, коли ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, він тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Зважаючи на вищезазначені положення, враховуючи результатами дослідження в судовому засіданні доказів, що містяться в матеріалах справи, жодних сумнівів щодо наявності події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та доведеності винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні у суду не виникло.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення особи, що притягується до адміністративної відповідальності від сплати судового збору, а відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 23, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 251, 266 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення її постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Суддя Н.О.Горбенко