Справа № 496/7166/23
Провадження № 3/496/4974/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Чорної В.С.

захисника Царенко О.О.

розглянувши матеріали, які надійшли від 1 взводу 2 роти 1 батальйону полку Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

27.09.2023 року поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону полку Управління патрульної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №536317 і ставиться йому в провину те, що він 27.09.2023 року о 10 год 20 хв. на 452 км + 500 м автодороги М-05 сполучення Київ-Одеса рухався на транспортному засобі «CHEVROLET Camaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду в закладі та на місці відмовився у встановленому законом порядку. Від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Царенко О.О. в судовому засіданні підтримав письмове клопотання, яке надійшло від ОСОБА_1 , та просив закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. При цьому пояснив, що ОСОБА_1 не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним відносно нього 27.09.2023 року, оскільки він не керував транспортним засобом та не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Так, 27.09.2023 року приблизно о 10 год 30 хв. ОСОБА_1 їхав разом зі своїм батьком ОСОБА_2 з м. Одеса до м. Київ. За кермом автомобіля «CHEVROLET Camaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував його батько ОСОБА_2 . В районі 452 км траси Одеса-Київ їх автомобіль зупинив інспектор поліції. Так як документи знаходились у ОСОБА_1 , саме він вийшов до працівників поліції для з`ясування причин зупинки. Далі, як пояснив інспектор поліції, на його думку, у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти тестування на предмет вживання алкогольних напоїв із застосуванням алкотестера «Драгер», який проведено не було. При цьому ОСОБА_1 не відмовлявся його пройти, а також не відмовлявся пройти освідування в лікарні. Він пояснив працівникам поліції, що він не керував автомобілем, однак це було ними проігноровано. Наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 не підписував. Свідків правопорушення також не було. Захисник зауважив, що транспортний засіб у його батька не вилучався і в протоколі серії ААД №536317 від 27.09.2023 року відсутня будь-яка інформація щодо передачі права керування автомобілем «CHEVROLET Camaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будь-якій особі після складання протоколу. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, що хід виявлення адміністративного правопорушення фіксувався за допомогою технічних записів, а також те, що до протоколу долучається диск із відеозаписом, хоча в матеріалах справи він наявний, як доказ. Також в матеріалах справи, зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення: номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назва камери, на яку здійснювався запис. Відсутність таких даних не дає можливості встановити той факт, що відеозаписи, які наявні в матеріалах справи, проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень ПДР, що є порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026. Також інспектор поліції не роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, що, як наслідок, позбавило його права та можливості реалізувати своє право на захист. Враховуючи вищевикладене, захисник просив суд прийняти до уваги правові позиції, висловлені Верховним Судом у постановах від 18.02.2020 року по справі №524/982716-а, від 09.04.2020 року по справі №761/43930/17, а також практику Європейського суду з прав людини та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Царенко О.О. просив суд долучити до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_2 від 17.11.2023 року та пояснив, що ОСОБА_2 є особою похилого віку та не може самостійно прибути до суду для дачі пояснень у справі, а тому надав письмові пояснення. Із вказаних пояснень вбачається наступне.

27.09.2023 року приблизно о 10 год 30 хв. ОСОБА_2 разом із своїм сином ОСОБА_2 рухались на автомобілі «CHEVROLET Camaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з м. Одеси в м. Київ. ОСОБА_2 знаходився за кермом вказаного автомобіля. ОСОБА_2 домовився зі своїм сином ОСОБА_1 про те, що перші 200 км за кермом буде він, а інший шлях, в тому числі і по м. Києву за кермом буде син. В районі 452 км траси Одеса-Київ ОСОБА_2 зупинив інспектор поліції. ОСОБА_2 залишився в автомобілі, а до інспектора патрульної поліції вийшов його син ОСОБА_1 . ОСОБА_1 сказав, що документи на автомобіль знаходяться у нього та він швидко з`ясує, що саме трапилось і чому їх зупинили. ОСОБА_1 дуже довго розмовляв з інспекторами патрульної поліції, ОСОБА_2 став хвилюватись та вийшов до них, але син показав йому жестом, щоб він не підходив, а тому він повернувся до автомобіля та сів пасажирське сидіння, в якому відкинув спинку та ліг відпочити, так як сильно перехвилювався. Що відбувалось між ОСОБА_1 та інспекторами патрульної поліції ОСОБА_2 не бачив. Через деякий час ОСОБА_1 повернувся, ОСОБА_2 сів за кермо і вони спокійно продовжили рух до м. Києва. По дорозі ОСОБА_1 розповів ОСОБА_2 , що він посварився з працівниками патрульної поліції та на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 зазначає, що до моменту зупинки автомобіля «CHEVROLET Camaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та після неї вказаним автомобілем керував саме він, а не його син ОСОБА_1 . Також зауважує, що ані він, ані його син ОСОБА_1 у той день не вживали алкогольних напоїв. Працівники патрульної поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння із застосування алкотестеру «Драгер». Вони взагалі не підходили до ОСОБА_2 , хоча він перебував в автомобілі як на водійському, так і на пасажирському сидінні. Чому на його сина ОСОБА_1 було складено протокол ОСОБА_2 пояснити не може. Про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України ОСОБА_2 попереджений.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із чч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння або у неї були ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом дослідженням доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №536317 вбачається, що ОСОБА_1 27.09.2023 року о 10 год 20 хв. на 452 км + 500 м автодороги М-05 сполучення Київ-Одеса рухався на транспортному засобі «CHEVROLET Camaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду в закладі та на місці відмовився у встановленому законом порядку.

Згідно іх п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для виявлення правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, тобто, до зупинки транспортний засіб має знаходитися в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли транспортний засіб рухається. Саме по собі знаходження особи у транспортному засобі навіть і за кермом у стані сп`яніння не має наслідком складу правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, так як така особа не керує транспортним засобом.

Чинне законодавство, зокрема, Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 року по справі №404/4467/16-а (провадження №К/9901/21130/18) зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Із аналізу поданих до суду доказів, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які викладені в письмовому клопотанні, а також письмового пояснення свідка ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «CHEVROLET Camaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 ».

Свідок ОСОБА_2 в письмовому поясненні підтвердив, що саме він був за кермом вказаного транспортного засобу.

На відеозаписі, оглянутому в судовому засіданні, також не зафіксовано ані момент зупинки транспортного засобу «CHEVROLET Camaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ані перебування ОСОБА_1 за кермом вказаного транспортного засобу.

Суд також вважає слушними доводи захисника про те, що працівником поліції під час оформлення адмінматеріалів були порушені права ОСОБА_1 , оскільки йому не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що, як наслідок, позбавило його права та можливості реалізувати своє право на захист, що підтверджується відеозаписом, наявним в матеріалах справи.

Разом з тим суд відхиляє доводи захисника про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, яким проводився відеозапис, оскільки стаття 256 КУпАП не містить вимогу щодо внесення до протоколу інформації про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно статті 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за статтею 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Відповідно до чч. 2 та 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Із роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вбачається, що визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Недоведеність того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння має наслідком відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів керування останнім транспортним засобом.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2023 року