Провадження № 3/734/43/23 Справа № 361/1948/22
ПОСТАНОВА

іменем України

04 січня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

при секретарі судових засідань Красівській Ж.В.,

за участю:

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - Гуца А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт. Козелець справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №256194 від 20.05.2022 року, 20.05.2022 року о 02 год. 10 хв. на А/Д Київ-Чернігів, 59 км, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобомChevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 та від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» або у медичному закладі, гр. ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Такими діями гр. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явивсь.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Гуц А.М. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі, за відсутністю в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яке посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку за законом передбачено адміністративну відповідальність. Це, - насамперед дія або бездіяльність, що за наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №256194 від 20.05.2022 року, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 20.05.2022 року о 02 год. 10 хв., на а/д Київ-Чернігів, 59 км, керував т/з Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 та від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» або у медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. ПДР України.

В матеріалах справи містяться DVD-R диски з відеофайлами Х300109__3171 та Х300109__3173, які не можуть бути належними і допустимими доказами у даній справі, оскільки при їх записі не були дотримані вимоги чинного законодавства.

Так, згідно положень статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 зазначеного закону передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Згідно п. 4, 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 18.12.2018 року за № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Отже, якщо із відеозапису із нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Крім цього, відповідно до вимог розділу VII вищезазначеної Інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб, тощо.

Як видно зі змісту відеофайлів Х300109__3171 та Х103515_3173, відеозаписи були зроблені 01.01.2015 року в період часу з 10:15:19 год. до 10:50:16 год., що не відповідає даті та часу вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №256194 від 20.05.2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 , а у графі «до протоколу додаються» взагалі не вказані будь-які відеозаписи.

Разом з тим між закінченням відеозапису на файлі Х300109__3171 та початком відеозапису на файлі Х300109__3173 пройшов проміжок часу, а саме 20 хвилин.

При цьому в матеріалах справи відсутній проміжний файл з відеозаписом Х300109__3172, що свідчить про його самовільне видалення працівником поліції.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, і адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд водіїв на стан сп`яніння може проводитися поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Такі положення закріплені в розділі І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі відмови водія пройти тест за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки, поліцейський зазначає це у відповідному акті (п. 10 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року (додаток №2 до Інструкції).

Таким чином, лише після категоричної відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, поліцейський складає акт, в якому робить відмітку про це, потім складає направлення на огляд до медичного закладу і лише після отримання водієм направлення категоричної відмови пройти огляд, складається протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №256194 від 20.05.2022 року, було складено о 04:00 год. 20.05.2022 року в с. Семиполки на 59 км а/д Київ-Чернігів, направлення до медичного закладу складалося о 03:55 год., а акт огляду на стан сп`яніння взагалі не містить відомостей про час, дату та місце його складання.

Проте, на 11 хв. 10 сек. відеозапису (файл Х300109__3173), інспектор підзиває до себе свідків, яких не було поруч, і оголошує час - 04 години 06 хвилин 20 травня 2022 року. При цьому протягом попередніх 11 хвилин відео, він не складав жодних документів, в тому числі протоколу, акту огляду на стан сп`яніння та направлення до медичного закладу. На вказаному вище відео лише чути, як інспектор попереджає про те, що буде складено протокол у майбутньому та видно як він готуючись до складання матеріалів, перекладає незаповнені бланки протоколу і направлення.

Таким чином, можна дійти висновку, що о 04:00 год. 20.05.2022 року протокол відносно ОСОБА_1 та додатки до нього не складалися, а були складені значно пізніше без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, в протоколі зазначені двоє свідків в присутності яких ОСОБА_1 нібито відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, але як видно з того ж відео, ніяких свідків до 04:06 год. 20.05.2022 року поруч з інспектором та ОСОБА_1 не було і ніхто не відбирав у них пояснення, які наявні в матеріалах справи і вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначені в протоколі свідки та посадова особа, що складала протокол про адміністративне правопорушення, неоднаразово викликались судом в судові засідання для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, але не з`явились, причини неявки не повідомили.

Також, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №256194 від 20.05.2022 року фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення.

Так, згідно протоколу ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» або у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. ПДР України.

Проте, згідно п. 2.5 ПДР України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку саме медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як видно з протоколу, ОСОБА_1 не обвинувачується у відмові пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а відмова від проходження будь-якого іншого огляду не є порушенням п. 2.5 ПДР.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення, а тому його невідповідність вимогам ст. 256 цього Кодексу, є підставою для визнання його недопустимим та недостовірним доказом.

Вказані вище обставини свідчать про порушення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, порушення встановленого законом порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та фальсифікацію матеріалів справи попри те, що відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведеним конституційним положенням кореспондується частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

За наведених вище обставин, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки винуватість останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена та не підтверджена належними і допустимими доказами, що унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності, тому справа підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 247, 251, 252, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області С.М. Бараненко