Справа №381/2988/22 Головуючий у І-й інстанції - Питель-Тьолушкіна В.Л. Апеляційне провадження № 22-ц/824/233/2023 Доповідач Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Ничик Аліни Валеріївни на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2022 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Судом установлено, що відповідно до протоколу серії ААБ №041393 від 21 вересня 2022 о 23 год. 00 хв., ОСОБА_1 будучи учасником дорожнього руху по вул. Сабадаша в смт. Кожанка Фастівського району Київської області керував транспортним засобом ЗАЗ 110557д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився із застосуваннями приладу «Драгер 6810», результат 1,96 ‰.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - Ничик А.В., звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить: постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати; адміністративну справу про притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - Ничик А.В., зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування усіх обставин справи.

Уважає, що поліцейські не встановили факт перебування ОСОБА_1 за кермом та те, що він керував транспортним засобом. Вказує що на відео відсутній запис зупинки транспортного засобу, тому на думку апелянта відсутні докази того, що водій перебував за кермом під час зупинки транспорту.

Вказує, що відеозапис який міститься в матеріалах справи є неналежним доказом,оскільки на відео відсутні дані про технічний засіб, на який було здійснено запис. Відео містить лише момент коли ОСОБА_1 проходив тестування на драгері, на відео відсутній момент зупинки транспортного засобу. Також апелянт вказує що відео знято на мобільний телефон. Вказане відео також є не безперервним, що на думку апелянта є порушенням інструкції № 1026. Тому на думку апелянта відповідно до інструкції суд не може прийняти дане відео як доказ у справі.

Зауважує, що Акт огляду також є неналежним доказом, оскільки в Акті огляду відсутня дата та час проведення огляду.

Також вказує що в протоколі містяться закреслення та виправлення, в даті складання протоколу. Тому на думку апелянта відповідно до інструкції №1376 даний протокол не може бути визнаний підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав пояснення, в яких зазначив, що автомобілем не керував. Також зауважив, що в суді першої інстанції наголошував на тому, що він не керував транспортним засобом, проте в постанові суду першої інстанції вказано, що він визнав факт керування, хоча вказане не відповідає дійсності, але на вимогу поліцейських пройшов огляд на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з частиною п`ятою статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №041393 від 22 вересня 2021 рокуде чітко зазначено, що ОСОБА_1 21.09.2022 о 23 год. 00 хв., керував транспортним засобом по вул. Сабадаша в смт. Кожанка Фастівського району Київської області у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 проводився із застосування спеціального технічного приладу Драгер Алкотестер 6810, результат - 1,96 ‰;Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_1 у зв`язку в виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу алкотестер «Драгер 6810», результат - 1,96 ‰. При цьому, як зазначено у цьому акті, а саме в графі «з результатами згоден», міститься підпис ОСОБА_1 ;роздруківкою з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер6810» - результат - 1,96 ‰;письмовими поясненнями ОСОБА_3 , охоронника ТОВ «ФАЗОР», який під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 22.09.2022 надав пояснення про те, що 21.09.2022 близько 23 год. 00 хв. перебуваючи на посту № 1 на території ТОВ «ФАЗОР» по вул. Сабадаша, 1 в смт. Кожанка Фастівського району Київської області почув удар об паркан. Проведеним оглядом території він виявив пошкодження паркану, а неподалік помітив автомобіль марки ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з наявним лакофарбовим покриттям забору на задній частині автомобіля. В середині зазначеного автомобіля він виявив водія, який знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Той водій повідомив йому, що здійснив зіткнення з парканом; Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.09.2022, зі змісту якого вбачається, що інспектор поліції в присутності понятих здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу ЗАЗ 110557 д.н.з НОМЕР_1 , яким керував на момент вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 . Під час огляду зазначеного автомобіля було виявлено пошкодження лакофарбового покриття, заднього бампера; відеозапис події, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкогольні напої - горілку. На запитання поліцейських, куди він їхав, повідомив, що «катався». При цьому ОСОБА_1 перебував поблизу транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_1 . Потім ОСОБА_1 на пропозицію поліцейських погодився пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу та пройшов його, результат - 1,96 ‰.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, висновків суду першої інстанції, суд дійшов наступних висновків.

Щодо доводів апелянта про те, що відеозапис не можна вважати належним доказом, оскільки там присутні лише один фрагмент та на те, що він не є безперервним, та був знятий на телефон працівників поліції, а не на відповідні засоби фіксації, що є неналежним доказом.

З матеріалів справи вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський здійснював відеозапис на власний мобільний пристрій, про що свідчить диск із відеозаписом WhatsApp, та про що зазначено у самому протоколі. При цьому, у протоколі не зазначено на який саме мобільний пристрій це зроблено та поліцейський не зазначив, що він не міг користуватись бодікамерою з «технічних причин».

Сьомий апеляційний адміністративний суд у справі № 679/625/21, розглядаючи справу, зазначив про те, що відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на такий технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що нівелює доказове значення наданих відповідачем відеозаписів, а тому апеляційний суд дійшов висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 17 КУпАП.

Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.

Таким чином, надані працівником поліції із власного мобільного телефону відеозаписи не можуть бути належними доказами у справі.

При цьому, з матеріалів справі судом не встановлено, що працівник поліції був позбавлений можливості зафіксувати правопорушення за допомогою нагрудної камери, однак такою можливістю не скористався, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги в цій частині.

Щодо посилання суду першої інстанції як на доказ у справі на показання свідка ОСОБА_3 .

Встановлено, що у суді першої інстанції вказана особа у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі №560/751/17 від 27 червня 2019 року, показаннями свідків, які були надані при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не є належними доказами у справі, якщо вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Таким чином, оскільки свідок ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення у судовому засіданні не допитувався та не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, такий доказ був безпідставно визнаний судом першої інстанції належним.

Щодо Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.09.2022 року, а.с. 6, апеляційній суд зазначає, що цей акт складений в порушення вимог «Про затвердження Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання», затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2018 року № 1102, оскільки згідно п. 4 цього Положення не підписаний поліцейським, який прийняв рішення про таке затримання, особою, у якої транспортний засіб затримується. Також у цьому акті відповідно до п. 2, 2-1 відсутні відомості про блокування транспортного засобу або доставлення його на спеціальний майданчик з підписом про прийняття автомобілю відповідальною особою. Затримання цього транспортного засобу не зафіксовано в режимі фотозйомки, що відповідно до вимог Положення є обов`язкове. Цей Акт не підписаний ОСОБА_1 та не містить відомостей про те, що останній 21.09.2022 року керував транспортним засобом або експлуатував його.

Таким чином, судом першої інстанції вказаний Акт був безпідставно прийнятий як належний доказ, в той час як він не відповідає як за змістом, так і за формою щодо вимог, встановлених «Порядком тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання», затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2018 року № 110

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Якість формування матеріалів протоколу є дуже важливою складовою справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи. Саме від якісно складеного протоколу про адміністративні правопорушення працівниками поліції і залежить повне та об`єктивне з`ясування обставин події, встановлення особи правопорушника та притягнення його до відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що було взято за основу судом першої інстанції, проте, такі висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи виходячи з наступного.

На підтвердження обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобомуповноваженою особою на складання протоколів про адміністративні правопорушення крім іншого до протоколу про адміністративне правопорушення надано письмові пояснення ОСОБА_3 , акт огляду тимчасового затримання транспортного засобу, відеозапис, проте, ці докази визнані судом апеляційної інстанції неналежними доказами.

Як пояснив в апеляційному суді ОСОБА_1 , що транспортним засобом він не керував.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі №404/4467/16-а(2-іс/811/3/17) провадження №К/9901/21130/18 зазначається, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. За відсутності цих ознак, відсутні підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги ту обставину, що у справі відсутні належні докази про керування ОСОБА_1 21 вересня 2022 о 23 год. 00 хв., по вул. Сабадаша в смт. Кожанка Фастівського району Київської транспортним засобом ЗАЗ 110557д.н.з. НОМЕР_1 , тому відсутні підстави вважати поза розумним сумнівом, що є підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням, оскільки висунуте обвинувачення про керування транспортним засобом, не доведено належними доказами.

Інші докази, такі як Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння; роздруківка результату огляду на стан сп`яніння, за відсутності доказів керування транспортним засобом, правового значення для вирішення справи не мають.

Отже доводи апелянта в частині відсутності доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , є обґрунтованими.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується.

Враховуючи викладене, суд вважає, що апеляційна скарга захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Ничик А.В. підлягає задоволенню, постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2022 року, щодо ОСОБА_1 слід скасувати та провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 247 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Ничик Аліни Валеріївни - задовольнити.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2022 року - скасувати.

Провадження у справі про ОСОБА_4 до адміністративноївідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративногоправопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Гуль