ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/3180/23 Головуючий суддя І інстанції Гніздилов Ю. М.
Провадження № 33/818/1130/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Балла В.В. на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Лозова Харківської області,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років без конфіскації транспортного засобу.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що 18 червня 2023 року о 21 год. 10 хв. на вулиці Харківській, біля будинку № 1 в м. Чугуїв Харківської області водій ОСОБА_1 , будучи двічі потягом року піддіним адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Балла В.В. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, проте не перебував у стані сп`яніння. Вважав, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння не є підставою для складення протоколу. Зазначає, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування після складення протоколу. Вказує, що працівники поліції порушили чинне законодавство, склавши протокол за відсутності свідків. Посилався на те, що працівники поліції в протоколі зазначили відомості, які не відповідають дійсності. Вказує. Що письмові пояснення надав під впливом працівників поліції. Працівники поліції не зазначили в протоколі номер та модель відеореєстратора, що на його думку, є порушенням вимог до складення протоколу. Зазначав, що ОСОБА_1 не порушував ПДР України, а тому, на його думку, незаконно був зупинений працівниками поліції. Вказує на існування виправлень в протоколі, що є недопустимим. Вважає, що у цій справі відсутня повторність. Пояснення свідків не можуть бути доказами, оскільки ці свідки не зафіксовані в протоколі.

Поряд з цим, захисник Балла В.В. просив поновити йому процесуальний строк для апеляційного оскарження судової постанови, посилаючись на те, що повний текст постанови ОСОБА_1 в день її проголошення вручено не було, і станом на момент подання апеляційної скарги не отримано, а з повним текстом постанови останній зміг ознайомитися лише 02.10.2023 року у Єдиному реєстрі судових рішень.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Балла В.В. в інтересах ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 разом з захисником адвокатом Балла В.В. не з`явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

24 листопада 2023 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника Балла В.В., в якому останній просив розглянути його апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 та його захисника, наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги адвоката Балла В.В. без його участі та без участі ОСОБА_1 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністраивне правопорушення, відеозапису, копії постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2022 року, копії постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.12.2022року.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 4) вбачається, що ОСОБА_1 18.06.2023 року керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота. Почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, двічі повторно притягувався протягом року.

В матеріалах цієї справи міститься диск з відеозаписом події за участю ОСОБА_1 (арк. 6)

З відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції після того, як склали протокол, ознайомили ОСОБА_2 з його змістом, однак останній відмовився від отримання його копії та від підпису цього протоколу.

Аналізуючи зміст цього відеозапису, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, а також повідомлений про те, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 6) вбачається, що 18.06.2023 року о 21.10 год. перебуваючи в складі ГРПП разом з інспектором ВРПП Чугуївського РУПХаніним С.О. на блокпосту «Дім» за адресою Харківська область, м. Чугуїв, вул. Харківська, б.1 був виявлений автомобіль «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням військовослужбовця ОСОБА_1 , який керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очейта не мав посвідчення водія відповідної категорії, який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі, що зафіксовано на пристрій відеозапису «Тексар», після чого на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанову про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції щодо складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час розмови з працівниками поліції повідомляє останніх про те, що він їде з м. Куп`янська. Також не повідомляв працівників поліції, що він не перебував за кермом.

Поряд з цим, в своїй апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 керував автомобілем, а згодом зазначає, що останній не керував автомобілем, що свідчить про суперечності в апеляційній скарзі захисника, які суд апеляційної інстанції розцінює як обраний спосіб захисту для уникнення ОСОБА_1 відповідальності, оскільки саме на відеозаписі останній не заперечував свого керування автомобілем.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції.

Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору ДРАГЕР або у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився. Після цього працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 про те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що також передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП, що останньому було зрозуміло.

Крім того, відповідно до відомостей, які містяться в постанові судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська вбачається, що 28.10.2022року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності (арк. 13-14).

Поряд з цим, відповідно до відомостей постанови судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області вбачається, що ОСОБА_1 06.12.2022 року був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності .

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП був складений стосовно ОСОБА_1 за подію, яка мала місце 18.06.2023 року, тобто до цієї події останній притягувався двічі до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.3 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Однак, відповідно до відомостей відповіді заступника начальника управління патрульної поліції в Харківській області Диняка Ярослава вбачається, що станом на 24.11.2023 року згідно інформаційних ресурсів Національної автоматизованої інформаційної системи ГСЦ МВС, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував.

Враховуючи відомості цієї відповіді апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не може бути позбавлений права керування транспортними засобами, оскільки він не має такого права, оскільки не отримував взагалі посвідчення водія.

Отже суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, а тому такий висновок та рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Балла В.В. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на оскарження постанови судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Балла В.В. задовольнити частково.

Постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20 вересня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної її частин висновки та рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права керування транспортними засобами на строк 10 років.

В решті постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков