Справа № 455/1336/23 Головуючий у 1 інстанції: Пошивак Ю.П.
Провадження № 33/811/1469/23 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., секретаря Гудими Л.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Мустафаєвої Ю.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 536 грн 80 коп.

Згідно з постановою судді, 25 червня 2023 року о 01 год. 30 хв. за адресою: Львівська область, Самбірський район, м. Хирів, вул. С.Стрільців, 20, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2023 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Оскаржувану постанову апелянт вважає незаконною та необґрунтованою у зв`язку із недотриманням норм матеріального та процесуального права, порушенням його права на захист та невідповідністю висновків судді обставинам справи.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на відсутність законних підстав для зупинки його транспортного засобу працівниками патрульної поліції відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а відтак і незаконність складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, чого не було враховано судом першої інстанції.

Зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що CD-носій з відеофайлами не підписаний електронним цифровим підписом відповідного суб`єкта владних повноважень, не містить реквізитів для ідентифікації вказаного носія, зокрема, назви та інвентарного номеру пристрою, який використовувався у службовій діяльності, а тому такий диск не може враховуватись судом в якості допустимого доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу, що під час складання адміністративного протоколу працівниками поліції йому не було роз`яснено права користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, а відтак порушено його права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Апелянт вважає, що, оскільки працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, у них не було сумнівів щодо його осудного стану здоров`я. Стверджує, що рапорт інспектора СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Кальницького М.С. від 25 червня 2023 року не був внесений до журналу Єдиного обліку повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події жодного з підрозділів поліції в порушення вимог розділу ІІ п. 6 Порядку ведення Єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України №100 від 08.02.2019.

Покликається на те, що при складанні адміністративного протоколу та у судове засідання свідки не викликались, судом не надано належної оцінки доказам, що свідчить про упереджене ставлення суду до нього як до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисник Мустафаєва Ю.Л. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили таку задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поряд з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААБ №173412 від 25 червня 2023 року (а.с. 2), акту огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4) та направлення на огляд водія транспортного засобу вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна шкірного покриву обличчя.

З огляду на наведені ознаки, у працівника поліції виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стало висловлення поліцейським до ОСОБА_1 вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом підтверджується, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду відмовився. Окрім того, працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд бере до уваги, що автомобіль під керування ОСОБА_1 було зупинено о 01 годині 30 хвилин, тобто під час дії комендантської години, встановленої на території Львівської області на час воєнного стану.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 8 липня 2020 року, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Перепустка - це виданий комендатурою документ, що надає особам, зокрема тим, які керують транспортними засобами, дозвіл на перебування в певний період доби на території, де запроваджено комендантську годину.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 року №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Все вищевказане узгоджується з статтями 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, за вказаних обставин зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка його документів є законними.

З приводу недопустимості відеозапису як доказу у цій справі, то відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Водночас, доводи про те, що долучені працівниками поліції відеофайли не відповідають ознакам електронного доказу не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки положення ст. 256 КУпАП України та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395, не встановлюють обов`язку засвідчення відеодоказів у справах про адміністративні правопорушення електронним цифровим підписом.

Неспроможними є і покликання адвоката на порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки, згідно з ч. 1 ст. 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Таким чином, норми чинного законодавства наділяють особу правом на залучення адвоката під час розгляду справи у суді. Водночас, у поліції відсутній обов`язок забезпечувати особі захисника під час складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи №455/1336/23 у суді першої інстанції представляли адвокати Каралюс Л.М. та Мустафаєва Ю.Л., а в суді апеляційної інстанції - адвокат Мустафаєва Ю.Л., апеляційний суд вважає, що право ОСОБА_1 на захист було дотримано.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом після складання протоколу, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд оцінює критично, адже вказаний факт жодним чином не впливає на обсяг вини у вчиненні останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не ґрунтується на вимогах закону і покликання апелянта на те, що рапорт поліцейського не може братися до уваги, оскільки складення такого регламентоване вимогами Інструкції №1395. Крім цього, у ньому зазначені конкретні події, які, зокрема відображені у протоколі та на відеозаписі. На переконання апеляційного суду, відсутність даних про реєстрацію вказаного рапорту у журналі Єдиного обліку повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, не є порушенням жодних вимог закону, як і не є підтвердженням наміру поліцейського використати цей рапорт в інших цілях, про що зазначає апелянт.

Що стосується доводів апелянта про зазначення в оскаржуваній постанові, що «протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків не містять істотних розбіжностей», то апеляційний суд зазначає таке. З огляду на те, що постанова судді, як і матеріали справи, не містить будь-яких інших згадок про свідків, їхніх анкетних даних та їхніх пояснень, а тому зазначення у цій постанові фрази «пояснення свідків» є технічною опискою, яка жодним чином не впливає ні на обсяг вини ОСОБА_1 , ні на факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Відтак ця описка висновків судді місцевого суду, викладених у постанові, не спростовує.

Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк