Справа № 459/2433/22 Провадження № 3/459/1131/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Мельникович М. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді матеріали, які надійшли від Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 173067 від 12.09.2022 ОСОБА_1 12.09.2022 о 20:42 год. у м. Червонограді по вул. Б. Хмельницького, 49а керував автомобілем ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці; від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу Drager Alkotest 6820 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

14.12.2022 на адресу суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного, посилаючись при цьому на ст. 266 КУпАП, п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція №1452/735), Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103Ап (далі Порядок). Так ОСОБА_1 зазначив, що відеозапис, доданий до протоколу, спростовує факт відмови його від проходження огляду на стан сп`яніння. Додає, що на відеозаписі поліцейський ОСОБА_2 , не називаючи жодної причини та ознаки алкогольного сп`яніння, в порушення вимог Інструкції №1452/735, задав питання чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, на що отримав відповідь - «не вживав». Надалі з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 надав згоду на проходження тесту на стан сп`яніння, на що працівник поліції не бажаючи чути останнього та поспішаючи скласти протокол, запитав чи не бажає ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів, що в медичний заклад їхати не хоче, та просив провести огляд на місці зупинки з застосуванням алкотестера. Після цього, працівник поліції, не сприймаючи ОСОБА_1 , повідомив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, тому відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 заперечує таку свою відмову та вважає, що така не зафіксована на відеозаписі, що є підставою для закриття провадження у справі. ОСОБА_1 також вважає неналежним та недопустимим доказом акт огляду на стан сп`яніння, адже такий при ньому не складався та не вручався як це передбачено вищезгаданим Порядком. В акті огляду відсутня дата і час його складання та підпис порушника про отримання такого. Не відповідають дійсності записи у акті про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки, на думку ОСОБА_1 таких ознак працівник поліції не встановлював, що підтверджується і відеозаписом. Щодо письмового пояснення ОСОБА_1 від 12.09.2022, яке міститься в матеріалах справи, то за словами останнього, таке було написано під диктовку працівника поліції. ОСОБА_1 вважає, що його письмове пояснення є неналежним і недопустимим доказом, аналогічно як і заготовлений текст зобов`язання не керувати транспортним засобом до повного витвереження. Щодо відеозапису, ОСОБА_1 зазначає, що такий в порушення вимог ч. 5 ст.266 КУпАП, Інструкції №1452/735 та Порядку не є безперервним та до огляду не було залучено двох свідків. Крім того, порушник зазначає, що в протоколі неправильно зазначене його по-батькові « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 ». Просить клопотання задовольнити та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні, яке відбулося 10.01.2023 ОСОБА_1 підтримав своє клопотання про закриття провадження та просив закрити провадження у справі з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки стверджував, що не відмовлявся від проходження огляду на місці, а навпаки просив працівника поліції дати прилад для проходження освідування.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Савка Р. І. також просив закрити провадження у даній справі, посилаючись на аналогічні доводи.

Окрім того, у цьому судовому засіданні було допитано у якості свідків працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що його напарник ОСОБА_2 12.09.2022 зупинив ОСОБА_1 , а сам ОСОБА_5 стояв поруч і згодом підійшов до них, оскільки його напарник тривалий час розмовляв з порушником. Коли ОСОБА_5 підійшов до машини ОСОБА_2 пропонував ОСОБА_1 проїхати до лікарні, на що останній відмовився. ОСОБА_5 також зазначив, що на місці зупинки було складено акт огляду в одному примірнику, який ОСОБА_1 не вручався. Також повідомив, свідків чи очевидців цієї події не було.

Свідок ОСОБА_2 повідомив, що 12.09.2022 зупинив ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі останній відмовився. ОСОБА_2 також зазначив, що відповідно до ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» працівники поліції мають право оглядати транспортний засіб. Зазначив, що відеозапис фіксувався на бодікамеру, права та обов`язки порушнику ним було роз`яснено. Вказав, що ознаки сп`яніння видно на відеозаписі, тому він їх не називав. Проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки і у медичному закладі ОСОБА_1 за його словами відмовився. Також працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 не висловлював бажання пройти освідування на місці зупинки. Стосовно іншого працівника поліції ОСОБА_5 зазначив, що останній був з ним на чергуванні. Про письмове пояснення порушника зазначив, що таке було складено на місці зупинки. Про те, чому весь процес складання протоколу про адміністративне правопорушення не був зафіксований зазначив, що не вистачило заряду батареї до камери на все чергування.

Заслухавши доводи особи, щодо якої розглядаються дані адміністративні матеріали та його захисника, пояснення свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суддя встановив наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом, необхідно з`ясувати чи дійсно особа відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Так, судом встановлено, що згідно з інформацією, зафіксованою в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 173067 від 12.09.2022 ОСОБА_1 12.09.2022 о 20:42 год. у м. Червонограді по вул. Б. Хмельницького, 49а, керував автомобілем ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу Drager Alkotest 6820 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини особи.

Так, до матеріалів справи додано диск із відеофайлами з місця події, який був оглянутий в судовому засіданні. Судом встановлено, що на відеозаписі зафіксовано факт зупинки працівником поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що в нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння (проте не вказав які саме), на що останній відповів, що не вживає алкоголь. Тоді працівник поліції запропонував йому пройти освідування на стан сп`яніння, на що останній запитував для чого проходити освідування, якщо він не вживає алкоголь. Працівник поліції, в свою чергу, повідомив, що якщо порушник відмовляється проходити освідування на стан сп`яніння на місці зупинки, то він пропонує пройти освідування у медичному закладі. На це ОСОБА_1 сказав, що не бажає їхати у медичний заклад, бо немає для його потреби, оскільки не вживає зовсім алкоголь, тому просив працівника поліції дати йому «алкомат» (дослівно), при цьому вчиняв дії для виходу із машини з метою проходження освідування. Однак це прохання ОСОБА_1 працівник поліції проігнорував та лише повідомив, що відносно порушника буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки останній відмовився проходити освідування на стан сп`яніння і на місці зупинки, і в медичному закладі.

Також суд звертає увагу на те, що підставою для пропозиції пройти освідування на стан сп`яніння у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено наявність зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, а на відеозаписі, який доданий до матеріалів справи, працівник поліції взагалі не повідомив порушнику про ознаки, які стали підставою для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння. Із відеозапису судом було встановлено, що на неодноразові питання порушника для чого йому проходити тестування на стан спяніння, працівник поліції відповіді не надав. Тобто працівник поліції не назвав порушнику, на підставі яких ознак ним було виявлено стан сп`яніння у ОСОБА_1 .

Суд вважає, що такими діями працівник патрульної поліції певною мірою спровокував ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто, при цьому, що ОСОБА_1 просив працівника поліції надати тому прилад для проходження освідування на місці зупинки, працівник поліції не провів освідування на місці зупинки та повідомив останньому, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження освідування. Суд вважає, що такі дії працівника поліції були спрямовані не на усунення та припинення адміністративного правопорушення, як цього вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки на вчинення дій спрямованих на вчиненням останнім адміністративного правопорушення та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування. При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень. Згідно з ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу, серед інших, є запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Отже, досліджений відеозапис не підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, оскільки останній навпаки просив, щоб працівник поліції дав йому «алкомат» для проходження освідування на стан сп`яніння.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 від 12.09.2022, які останній надавав на місці події, де він зазначив, що відмовився проходити огляд на стан сп`яніння та огляд в медичному закладі, оскільки йому потрібно було завести медикаменти хворому батькові. ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомив, що такі пояснення йому сказав написати працівник поліції, наслідки чого він не усвідомлював. Також зауважив, що ці пояснення неправдиві, повністю їх заперечив.

Відтак, суд не бере до уваги такі письмові пояснення від 12.09.2022, оскільки такі суперечать відомостям, зафіксованим на відеозаписі події, які додані до даного протоколу.

Окрім цього, суд бере до уваги доводи ОСОБА_1 щодо акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з огляду на наступне. Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі - Порядок) врегульовано, що результати огляду, проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду, який долучається до матеріалів протоколу, який складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий долучається до матеріалів протоколу.

Судом було установлено, що при розгляді справи такий акт на місці зупинки складався лише в одному примірнику та ОСОБА_1 не вручався, що є порушенням вищевказаного Порядку.

Поряд з цим, суд не бере до уваги зауваження ОСОБА_1 про те, що при складані протоколу про дане адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було залучено двох свідків з огляду на наступне.

З аналізу ч. 2 ст. 266 КУпАП вбачається, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У даному випадку працівники поліції використовували спеціальні технічні засоби для здійснення відеозапису. Таким чином, наявність свідків при направленні порушника на огляд на стан сп`яніння у разі застосування технічних засобів відеозапису є необов`язковою.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Отже, вищезазначені порушення, допущені при оформленні даних матеріалів про адміністративне правопорушення, позбавляють суд можливості встановити вину ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема, стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і в оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які містять формальний (провокативний) характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Таким чином, дослідивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі, не підтверджені у судовому засіданні та спростовуються дослідженими судом доказами.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. В. Мельникович