Справа № 946/8200/22
Провадження № 3/946/77/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Баннікова Н.В., ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з відділу з організації несення служби у м.Ізмаїл УПП в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наданих суду матеріалів, 21.11.2022 року о 19.28 годині у смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області по вул. Мічуріна ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA SORENTO, днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків.

10.11.2023 р. у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка останнього.

22.12.2022 року ОСОБА_1 подав до суду заперечення, згідно яким він повністю заперечує факт керування транспортним засобом. Зазначає, що у матеріалах справи, наданих до суду, відсутні докази керування ним транспортним засобом ( жодних відеозаписів чи показань свідків). Вважає, що «працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм автомобіля KIA SORENTO, днз НОМЕР_1 таких положень ДПР, які б відповідно до ст.35 Закону України « Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити закону зупинку транспортного засобу під керуванням останнього». А, отже, всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть біти належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 с.130 КУпАП.

30.06.2023 р. допитаний ОСОБА_1 у судовому засіданні суду пояснив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, оскільки за кермом транспортного засобу він не був. Зазначив, що 21.11.2022 р. він знаходився на святкуванні, сів в автомобіль на заднє праве пасажирське сидіння, за кермом був його родич, прізвище родича він не буде повідомляти на підставі ст.. 63 Конституції. Коли робітники поліції зупинили автомобіль, родич злякався і збіг. Злякався, оскільки їхав автомобіль без яких-небудь розпізнавальних знаків та ярко включеними фарами.

Заслухавши 30.06.2023 р. ОСОБА_1 , 22.08.2023 р. свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали, суд прийшов до висновку щодо наявності вини ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення повністю не визнав, зазначаючи, що за кермом транспортного засобу KIA SORENTO, днз НОМЕР_1 , 21.11.2022 р. був не він.

Разом з тим, допитаний судом старший лейтенант поліції ОСОБА_2 суду показав, що він працює в органах поліції з 2010 року. 21.11.2022 р. був в наряді, на великій швидкості проїхав автомобіль KIA, і патрульна поліція поїхала за вказаним транспортним засобом. На вимогу, автомобіль не зупинився. Зазначив, що він перший підійшов до його автомобілю, в автомобілі, окрім водія, нікого не було, він бачив, що водій перестрибнув до пасажирського сидіння. Зазначив, що у процесі розмови він ще хотів втекти від поліції. В присутності двох свідків водій відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, останньому повідомляли, що ведеться відео фіксація тощо.

Крім того, з наданого суду відеодозапису вбачається, що 21.11.2022 р. о 19:29:32 з пасажирського сидіння вийшов ОСОБА_1 . Але, лише через деякий час після зупинки транспортного засобу, що за часом дало б змоги останньому пересісти з водійського сидіння. При цьому, з відеозапису не вбачається, що хтось ще виходив з транспортного засобу, а в автомобілі більше нікого не було.

Отже, до показань ОСОБА_1 суд відноситься критично, оскільки вважає, що останні викликані бажанням уникнути відповідальності.

Тобто, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При обранні виду стягнення суд враховує характер правопорушення, обставини його вчинення, з урахуванням чого застосовує захід впливу відповідно до вимог ст.24 КУпАП у виді штрафу та позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 401 КУпАП, стягнути судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 27, 130, 221, 249, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього захід впливу у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) гривні.

Постанова підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н.В.Баннікова