Справа №484/2786/22
Провадження № 33/812/46/23 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 січня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Ткаченко Н.Ю.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Михайлової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Літвіненко Тетяни Яківни у приміщенні цього суду 05 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №090235 від 13 серпня 2022 року, який разом із додатковими матеріалами надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, 13 серпня 2022 року о 17 год. 35 хв. у с. Мигія Первомайського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi Q7, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» чи в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В суді першої інстанції справу розглянуто без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. та стягнуто 496,20 грн. судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушені процесуальні права апелянта, а саме: не дотримано в повному обсязі вимог закону, не з`ясовано всі обставини справи, належним чином не оцінено докази.

Апелянт зазначив, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено пункт 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція), а саме в зазначеному протоколі відсутній його підпис, також не має відмітки, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу та відсутній підпис про те, що йому були роз`ясненні права й обов`язки передбачені статтею 268 КУпАП.

Крім того працівник поліції у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, в матеріалах справ відсутнє відповідне направлення водія.

Апелянт наголосив, що судом першої інстанції порушено його право на розгляд справи за його присутності, надавати докази та пояснення, право на ознайомлення з матеріалами справи.

ОСОБА_1 щодо зазначеного у протоколі звинувачення свою винуватість не визнав. Звертає увагу, що з відео запису, доданого до протоколу, вбачається, що на першому відео, на якому зафіксований час 17:33, на невеликій швидкості їхав автомобіль, який потім зупинився. З цього автомобілю вийшло дві невстановлені особи, проте на другому відео, яке знімається на невідомий засіб фіксації, зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомляє, що він був пасажиром авто і не має виконувати вимог, визначених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України.

Також в матеріалах справи є довідка, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, а тому не міг керувати транспортним засобом.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27 січня 2023 року поновлений строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 05 жовтня 2022 року.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Михайлову Ю.О., яка підтримала вимоги та доводи апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №090235, 13 серпня 2022 року о 17 год. 35 хв. у с. Мигія Первомайського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi Q7, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» чи в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Достовірність викладених у протоколі відомостей, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - як поліцейськими на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, також підтверджено іншими доказами: відеозаписами правопорушення, здійсненими працівниками поліції, які досліджувалися у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і в яких зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААБ №090235 від 13 серпня 2022 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Зокрема, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як працівниками поліції за допомогою алкотестеру, так і у медичному закладі. Фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбулося із порушеннями визначеного законом порядку.

Так, відповідно до частин 1-3 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №090235 від 13 серпня 2022 року ОСОБА_1 не підписаний, також відсутній запис про відмову його від підпису.

Однак, протокол підписаний працівником поліції, який його складав, а ОСОБА_1 факт складання протоколу у його присутності та роз`яснення йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, не заперечує, лише наголошує на відсутності свого підпису та відмітки про відмову від підпису.

Тому сам факт відсутності відмітки про відмову особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підпису у протоколі, зокрема, і щодо роз`яснення йому прав, не має наслідком відповідно до вимог статті 256 КУпАП визнання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №090235 від 13 серпня 2022 року незаконним та не притягнення на його підставі особи до відповідальності, оскільки суд оцінює усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Щодо відсутності у матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу, то таке не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до змісту положень Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається поліцейським у разі відмови пройти такий огляд на місці зупинки, або у разі незгоди із результатами огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, який проведений поліцейським, та згоди водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 не погодився пройти огляд на стан сп`яніння ані на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, ані у закладі охорони здоров`я, складання направлення водія на огляд до медичного закладу не було необхідним.

Тому відсутні підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №090235 від 13 серпня 2022 року не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом а о обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №090235 спростовуються наступним.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №090235 від 13 серпня 2022 року долучено диск з відеозаписом подій 13 серпня 2022 року.

З початку відеозапису (перший файл) вбачається, що автомобіль марки Audi Q7, номерний знак НОМЕР_1 , повільно їде, потім після його зупинки з водійського сидіння водій пересів на пасажирське сидіння, розташоване позаду водійського місця, а на водійське місце пересів чоловік з переднього пасажирського місця. Після того як до автомобілю марки Audi Q7, номерний знак НОМЕР_1 , підійшли працівники поліції, видно, що в автомобілі перебуває лише двоє осіб, а на водійському місце перебуває не ОСОБА_1 , а інший чоловік. При цьому зйомка продовжується безперервно, а згідно другого відеофайлу ОСОБА_1 не заперечує своє перебування в автомобілі.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 автомобілем марки Audi Q7, номерний знак НОМЕР_1 , 13 серпня 2022 року за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №090235 від 13 серпня 2022 року.

Посилання апелянта на те, що автомобілем він не керував, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим.

З відеозйомки також вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у відповідному медичному закладі (другий файл, час запису 00:11;01:05).

Проте ОСОБА_1 , ігноруючи пряме запитання і не надаючи на нього відповідь, неодноразово повторював, що він є пасажиром цього автомобілю.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відеозйомка не містить доказів керування автомобілем саме ним, не спростовують висновки суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування постанови суду. До того ж ОСОБА_1 , заперечуючи керування автомобілем, не зазначив особу водія.

Не може бути доказом того, що за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №090235, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, відсутність у нього посвідчення водія, що підтверджується довідкою (а.с. 2). Оскільки посвідчення водія лише посвідчує таке право на керування транспортним засобом, але не гарантує, що особа за відсутності посвідчення не вчинить дії з керування транспортним засобом.

Не може бути підставою для скасування постанови місцевого суду і посилання апелянта на порушення судом вимог статті 268 КУпАП щодо розгляду справи у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, на реалізацію права ОСОБА_1 «бути почутим судом» було спрямоване поновлення права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та перегляд справи апеляційним судом з повідомленням його про час та місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Тобто його права були поновлені.

При цьому апеляційний суд враховує вказівки Європейського суду з прав людини про те, що право на вмотивованість судового рішення має захистити особу, яка звернулась до суду, від сваволі. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна