Номер провадження: 33/813/2248/23
Номер справи місцевого суду: 495/3075/23
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н. Д.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

захисника Каланжова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Каланжова Владислава Івановича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2023 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого, АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 06 березня 2023 року о 18.30 год., за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насилля психологічного та фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: вигнав її з будинку, ображав її нецензурною лайкою, наслідок чого могла бути завдана шкода.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Каланжов В.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповним дослідженням судом обставин, які необхідні для обґрунтованого та законного її вирішення, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Каланжов В.І. зазначає, що суд першої інстанції встановив вину ОСОБА_1 , грунтуючись на припущеннях та сумнівів, зазначивши, що шкода могла бути завдана, однак за диспозицією ст. 173-2 КУпАП завдання шкоди є кваліфікуючою ознакою, яка судом достеменно не встановлена.

Матеріали справи окрім пояснень потерпілої не містять належних та допустимих доказів у підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема доказів у підтвердження завдання шкоди, а протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом вчинення правопорушення, оскільки він містить суперечливі дані, які протирічать поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які суд не взяв до уваги, не дослідив їх та не перевірив доказами, надавши перевагу поясненням потерпілої, чим порушив принцип рівності.

Також послався на те, що протокол складено з порушенням визначених ч. 2 ст. 254 КУпАП строків складення, що, на думку захисника, свідчить про його недопустимість як такого, що складений з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом.

Крім того, посилається на практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях при оцінці доказів застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», оскільки винуватість ОСОБА_1 є сумнівною і не доведена поза розумним сумнівом.

В апеляційній скарзі захисник Каланжов В.І. також просив поновити строк на апеляційне оскарження, в обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначив, що ОСОБА_1 копію постанови після її оголошення в судовому засіданні не отримував, відомості про надіслання судом першої інстанції копії постанови матеріали справи не містять. Вважає, що строк на подання апеляційної скарги має відраховуватися саме з дня отримання захисником судового рішення, тобто з 22 серпня 2023 року, а тому останньою датою звернення до суду апеляційної інстанції є 01 вересня 2023 року.

В судовому засіданні сторона захисту адвокат Каланжов В.І. підтримав доводи скарги, просив її задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Оскаржувана постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ухвалена 12 травня 2023 року, а тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем оскарження постанови є 22 травня 2023 року.

З апеляційною скаргою захисник Каланжов В.І. вперше звернувся 01 вересня 2023 року, отже з пропуском встановленого статтею 294 КУпАП строку (а.с. 48).

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року апеляційну скаргу захисника Каланжова В.І. повернуто у зв`язку із ненаданням належних документів на підтвердження його повноважень.

Повторно захисник Каланжов В.І. звернувся з апеляційною скаргою засобами поштового зв`язку (Укрпошта) 26 жовтня 2023 року, вказавши що строк на подання апеляційної скарги має відраховуватися саме з дня отримання захисником судового рішення, тобто з 22 серпня 2023 року, а тому останньою датою звернення до суду апеляційної інстанції є 01 вересня 2023 року (а.с. 79).

Оцінюючи зазначене, апеляційний суд зазначає, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , який, як вбачається зі змісту довідкового листа секретаря судового засідання, був повідомлений про час та місце розгляду справи на 12 травня 2023 року о 09.30 годині, про що свідчить наявний у довідковому листі підпис ОСОБА_1 (а.с. 37).

З Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надіслано судом до реєстру: 19 травня 2023 року та в цей же день копію постанови надіслано ОСОБА_1 (а.с. 42).

Вказані обставини, апеляційний суд вважає, свідчать про наявність у ОСОБА_1 , який був обізнаний про розгляд справи 12 травня 2023 року, сукупності передумов, які вочевидь не створювали перешкод для реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги.

Із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови захисник Каланжов В.І. звернувся лише 22 серпня 2023 року, тобто після спливу трьох місяців з дня прийняття судом постанови, про який особа, що притягається до адміністративної відповідальності, була повідомлена належним чином (а.с 45).

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вживав заходів, спрямованих на отримання копії судового рішення в межах строку на апеляційне оскарження (до 22 травня 2023 року), проте мав перешкоди в її отриманні аж до звернення адвоката по постанову суду 22 серпня 2023 року, не додано таких доказів і до апеляційної скарги.

Наведена захисником у клопотанні причина пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, який згідно ст. 294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня її отримання, як помилково вважає захисник, не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у визначений законом строк, не встановлено таких і апеляційним судом, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

Водночас апеляційний суд зауважує, що вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Підсумовуючи наведе вище, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 12 травня 2023 року не встановлено, а тому у задоволенні клопотання захисника Каланжова В.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження потрібно відмовити та відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволені клопотання захисника Каланжова Владислава Івановича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Каланжова Владислава Івановича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова