Номер провадження: 33/813/1913/23
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

захисника Торган Л.М.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційну скаргу захисника Торган Лілії Миколаївни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк на 1 рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винуватим у тому, що він 16 травня 2023 року о 14.30 год. за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, № 37/39, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz C300», н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, підвищена рухливість ходи та мови, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Торган Л.М. звернулася до суду із апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову суду як незаконну, необґрунтовану, таку, що не відповідає обставинам справи і прийняту із значними порушеннями процесуальних норм скасувати, а справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що судом в постанові зазначені відомості, які не відповідають обставинам справи та наявним доказам, зокрема судом в постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, підвищена рухливість ходи та мови, поведінка, що не відповідає обстановці, однак, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 начебто мав тільки одну ознаку наркотичного сп`яніння підвищена жвавість.

Під час судового розгляду справи судом всупереч вимогам статті 280 КУпАП не з`ясовано, чи наявні достатні та достовірні докази, що адміністративне правопорушення було дійсно вчинено, чи винний ОСОБА_1 в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, які мають значення для справи, зокрема, не досліджено доказів, які надані патрульними поліцейськими разом із протоколом про адміністративне правопорушення, як і не було досліджено надані ОСОБА_1 пояснення.

Судом не взято до уваги, що поліцейськими під час складення протоколу допущено низку грубих порушень законодавства при виконання своїх службових обов`язків, вимог законодавства при зупинці транспортного засобу та збору доказів в справі.

Зокрема, порушено норми Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції № 1026 від 18.12.2018. Так, поліцейський ОСОБА_2 в ході здійснення своїх повноважень не представився ОСОБА_1 , також були проведені превентивні поліцейські заходи забезпечення провадження у справі з допущенням наступних порушень: поліцейські не повідомили ОСОБА_1 про причини застосування до нього спеціальних заходів, не довели до його відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовані такі заходи, наведені заходи застосовувались без ведення безперервного відеозапису та без здійснення відповідної відмітки у протоколі; поліцейські після зупинення транспортного засобу та подальшого складення постанови за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також під час здійснення своїх повноважень і виконання службових обов`язків порушили вимоги закону щодо безперервності закріплення портативних відеореєстраторів на форменому одязі на грудях; в порушення ст. 254, 256, 266 КУпАП протокол складено без зазначення свідків факту вчинення правопорушення; відсутнє відео, зняте на портативний відеореєстратор, яке б підтверджувало факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду; при складенні протоколу порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки не було роз`яснено його прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, і відповідна відмітка про роз`яснення прав в протоколі відсутня; не роз`яснено наслідки відмови від проходження такого огляду на місці й в медичному закладі; на відеозаписі з нагрудних камер обох поліцейських не зафіксовані начебто виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість мови); ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом; направлення на огляд, в якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, складено о 15.00, тоді як можлива відмова від проходження огляду була зафіксована лише о 15.07 хв.; поліцейський при складенні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП повторно послався як на підставу зупинки транспортного засобу вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та без наявності будь-яких об`єктивних підстав звинуватив його у знаходженні в стані наркотичного сп`яніння, що, на думку захисника, свідчить про порушення процедури складення матеріалів під час проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для проведення якого повідомлені не були; також посилається на те, що в діях поліцейських вбачались ознаки штучного затягування чи певного схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду у медичному закладі.

Вважає, що відеозапис, на який поліцейській посилаються як на доказ вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відтворює в повній мірі перебіг усіх подій, а отже не може бути визнаний належним доказом по справі.

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Торган Л.М. просила поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на те, що у встановлений законом строк 04 вересня 2023 року не була подана апеляційна скарга на постанову суду від 23 серпня 2023 року, однак постановою Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2023 року скаргу повернуто, про що їй стало відомо 19 вересня 2023 року та 20 вересня 2023 року після усунення обставин, що стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, повторно подано апеляційну скаргу через суд апеляційної інстанції. 25 вересня 2023 року постановою Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року апеляційну скаргу як подану з порушенням визначеного ч. 3 ст. 294 КУпАП порядку подання апеляційної скарги повернуто, тому захисником в день отримання матеріалів скарги - 27 вересня 2023 року апеляційну скаргу разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження подано до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси.

В судовому засіданні захисник Торган Л.М. та особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Вивчивши клопотання захисника Торган Л.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси прийнята 23 серпня 2023 року за участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Торган Л.М., яка копію постанови суду отримала 25 серпня 2023 року та вперше подала апеляційну скаргу у визначені статтею 294 КУпАП строки 04 вересня 2023 року (а.с. 51).

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2023 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику з підстав ненадання документів у підтвердження повноважень з надання правничої допомоги ОСОБА_1 . Копію постанови від 15 вересня 2023 року та матеріали апеляційної скарги захисником Торган Л.М. отримано 20 вересня 2023 року, та цього ж дня вдруге подано апеляційну скаргу з наданням належних документів у підтвердження повноважень захисника, однак постановою Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року апеляційну скаргу як подану з порушенням визначеного ч. 3 ст. 294 КУпАП порядку подання апеляційної скарги повернуто скаржнику, копію якої захисником отримано 27.09.2023 і в цей же день подано апеляційну скаргу (а.с. 76, 77, 78, 97, 98).

Вказане свідчить про наполегливе та послідовне, протягом незначного проміжку часу намагання заявника оскаржити рішення суду.

Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, як пропущеного з поважних причин.

Щодо суті правопорушення, у скоєнні якого визнано винуватим ОСОБА_1 , то заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 444733, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дійшов правильного висновку про доведеність його вини у відмові як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до незгоди з аргументованим судовим рішенням суду першої інстанції, цих правильних висновків суду не спростовують.

Так, судом в основу судового рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, покладено: протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 444733 від 16 травня 2023 року, складений о 15.10 год. ст. інспектором ВАП УПП в Одеській області капітаном поліції Желясковим В.І. про те, що 16 травня 2023 року о 14.30 год. за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, № 37/39, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz C300», н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість мови, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

В протоколі зазначено, що до нього додаються направлення на медичний огляд водія, та відео з портативного відеореєстратора № 471511, 473734.

Протокол підписаний ОСОБА_1 та власноруч написано: «Был остановлен за нарушение правил ПДД, был проведен обыск без камер и свидетелей. Плохо себя чувствую, подозрение на Ковид. Отказался от проверки по причине состояния здоров`я родственника» (мовою оригіналу).

Із вказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 патрульними поліції було запропоновано пройти огляд у медичному закладі з метою встановлення у нього стану наркотичного сп`яніння або його відсутності, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі. Патрульні поліції повідомили водію наслідки відмови від проходження огляду у медичному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння та склали протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Судом вірно враховано, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за тестом - Інструкція), визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан такого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно пункту 12 розділу ІІ наведеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 3, 4, 7 розд. ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції, під час якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, або у разі незгоди такої особи пройти вказаний огляд або у разі незгоди особи з результатами огляду огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правила), встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Аналіз наведено законодавства свідчить про те, що відеозапису, зробленому за допомогою технічних засобів, надається найважливіше доказове значення, і лише у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Всі вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані, вірно застосовані, а зміст постанови відповідає ст. 283, 284 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №444733 від 16.05.2023;

- долученим до протоколу відеозаписом з відеореєстратору № 471511, 473734, який міститься на диску та приєднаний до матеріалів справи, яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mercedes-Benz C300», н/з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, та його відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги захисника, що працівниками поліції ОСОБА_1 не роз`яснено передбачених статтею 268 КУпАП прав, в тому числі право на захист, є надуманими та спростовуються відеозаписом складення протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, водію під час складення протоколу були роз`яснені передбачені статтею 268 КУпАП права (час відеозапису 27:11 хв).

Доводи захисника про те, що відеозапис складення протоколу про адміністартивне правопорушення не відтворює в повній мірі перебіг усіх подій, а отже не може бути визнаний належним доказом у справі також не заслуговують на увагу,а також, що відмова зафіксована не на відео реєстратор поліціянта, який складав протокол ОСОБА_3 , а його колеги - поліцейського Ковальчука (№ 471511), не спростовують зафіксованого у передбаченому законом порядку відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан накротичного сп`яніння у медичному закладі.

Оскільки події, відображеної на відеозаписі, відповідають викладеним у протоколі про адміністартивне правопорушення обставинам, та підтверджують факт відмови ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, то доводи апеляційної скарги в наведеній частині не заслуговують на увагу.

Також не відповідає дійсності намагання захисника пояснити невідповідність хронології подій та неправомірні тривалі дії поліцейських після зупинки ОСОБА_1 , оскільки відповідно до хронології подій, відображеної на відеозаписі, протокол працівниками поліції було складено після отримання від ОСОБА_1 відмови пройти в установленому порядку медичний огляд з роз`ясненням відповідного порядку проходження огляду, а також причини зупинки транспортного засобу (час відеозапису 01:57 відмова від проходження тесту на місці зупинки первісно), роз`яснення наслідки відмови від проходження огляду (02:10), згодом йому було оголошено про підозру про знаходження у стані наркотичного сп`яніння та запропоновано проїхати до медичного закладу (06:53), на що той відмовився, оскільки погано себе почуває (07:05), після чого йому знову повідомлено, що буде складено протокол за ст. 130 КУпАП та направлені матеріали до суду (07:12).

Щодо невірно вказаного часу направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду (о 15-й год 16 травня 2023 року), то згідно відеофіксації о 15.13 год працівники поліції почали складати протокол.

Тому незначні розбіжності в часі не можуть спростувати наявний склад адміністративного правопорушення, коли сам ОСОБА_1 власноруч написав в протоколі про свою відмову їхати до лікарні у зв`язку із поганим самопочуттям та хворобою родича, оскільки таке не є підставою, що звільняє від відповідальності.

Посилання захисника та ОСОБА_1 на тривалість його затримання та начебто неправомірні дії працівників поліції, то таке може бути предметом самостійного оскарження відповідних дій. Відповідних доказів вказаних дій як незаконних і таких, що вплинули або могли вплинути на вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП суду не надано.

Отже, таке не впливає на правильно вирішене судом питання про навність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як помилковим є і посилання в скарзі на відсутність двох свідків правопорушення, оскільки відмова від проходження медичного огляду в медичному закладі зафіксовано на відеозаписі, а в цьому разі наявність двох свідків законом не передбачена.

Є власним помилковим тлумаченням норм закону і думка заявника, що на відео не зафіксовано зовнішніх ознак начебто наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки на водія колісного транспортного засобу покладено обов`язок пройти відповідний медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР з метою встановлення такого стану, а наявність ознак є суб`єктивним сприйняттям працівником поліції.

Як не спростовують складу адміністративного правопорушення і посилання скарги на відсутність доказів про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Отже, наведені обставини свідчать, що працівники поліції під час складення протоколу серії БД № 444733 діяли правомірно, і з відео не вбачається порушення порядку складення протоколу.

Протокол складений у відповідності до вимог інструкцій, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», зауважень до нього подано не було.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Разом з цим, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги стосовно незаконності оскаржуваного рішення суду в частині вказівки на встановлення у ОСОБА_1 таких ознак наркотичного сп`яніння як «звужені зіниці, підвищена рухливість ходи, поведінка, що не відповідає обстановці», осільки протокол серії БД № 444733 такого не містить.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Отже з огляду на відсутність вказаних ознак в протоколі, суд не може самостійно в силу притаманних йому функцій додавати ознаки сп`яніння, відсутні в протоколі, який є предметом судового розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржувану постанову суду потрібно змінити, та виключити з її мотивувальної частини посилання на «звужені зіниці, підвищена рухливість ходи, поведінка, що не відповідає обстановці».

Водночас вказане не впливає на правильність висновку суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, не має підстав для скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження у справі з мотивів наведених у скарзі.

Ураховуючи наведене вище, апеляційну скаргу адвоката слід задовольнити частково, а постанову суду змінити в наведеній частині.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_4 , що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Торган Лілії Миколаївни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року

змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання про наявність у ОСОБА_1 таких ознак наркотичного сп`яніння як «звужені зіниці, підвищена рухливість ходи, поведінка, що не відповідає обстановці».

В іншій частині оскаржувану постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова