Справа № 545/3591/20
Провадження № 3/545/1/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" січня 2023 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Гальченко О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 , працюючу: фізична особа - підприємець, інші дані суду не відомо,

за ст. 164 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22.12.2020 року, при перевірці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ФОП ОСОБА_1 , виявлено порушення порядок ведення господарської діяльності, передбачений ч. 20 ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», а саме : реалізація алкогольних напоїв без одержання відповідної ліцензії, що зафіксовано в акті № 0608/6/31/РРО/ НОМЕР_2 від 22.12.2020 року, її дії кваліфіковано за ст. 164 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 провину не визнала, вказавши, що нею оскаржено податкове повідомлення рішення по результатах перевірки, справа № 440/509/21 розглянута, задоволено її позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 15 січня 2021 року №5.

В даному рішенні зазначено встановлені обставини, що з метою здійснення підприємницької діяльності позивач оформила в контролюючому органі відповідну ліцензію, а саме, ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №1900418 з терміном дії з 05.11.2019 до 05.11.2020 .

При цьому, термін дії в ліцензії позивача визначений не як надання права роздрібної торгівлі алкогольними напоями на один рік, оскільки у даному випадку виникає необхідність визначати дату або подію, з якої ліцензія діє, а визначені дати початку та закінчення дії ліцензії - з 05.11.2019 до 05.11.2020.

Враховуючи викладене, суд вважає неможливим застосування щодо визначення строку дії ліцензії положень статті 254 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Статтями 251, 252 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно частини 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Натомість, відповідно до зразків ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі від 14.05.1996 №260, яким відповідає й ліцензія позивача реєстраційний №1900418, у них зазначаються терміни їх дії, тобто встановлений певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Враховуючи, що в ліцензії позивача зазначений термін її дії з 05.11.2019 до 05.11.2020, суд вважає, що органом, якій видав ліцензію надано право суб`єкту господарювання здійснювати ліцензійну діяльність, а саме, роздрібну торгівлю алкогольними напоями починаючи з 05.11.2019 до 05.11.2020 включно. Судом враховано, що оскільки дата закінчення строку поєднана з прийменником "до", то така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. У такому випадку ліцензійні дії суб`єкта господарювання в період визначений в ліцензії є правомірними, тобто такими, які дозволені відповідним суб`єктом владних повноважень.

Суд також враховує, що статтею 4 Податкового кодексу України визначені основні принципи податкового законодавства, одним з яких є презумпція правомірності рішень платника податку (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України).

Зазначений принцип застосовується у тому числі в правовідносинах щодо оскарження рішень контролюючих органів (стаття 56 Податкового кодексу України).

Пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Також суд враховує, що позивач як платник податків діяла добросовісно. Зокрема, враховуючи, що дія ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями №1900418 встановлена до 05.11.2020, ФОП ОСОБА_1 заздалегідь звернулась із відповідною заявою про видачу нової ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Як свідчать матеріали справи, за результатами поданої заяви позивачу 27.10.2020 була видана нова ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний №2002984 з терміном дії з 06.11.2020 до 06.11.2021.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладені обставини, суд доходить висновку, що відповідач під час розгляду справи не довів належними та допустимими доказами фактичне допущення ФО-П ОСОБА_1 порушення вимог частини 20 статті 15 Закону №481/95-ВР, та, як наслідок, не підтвердив правомірності винесення контролюючим органом відносно останньої спірного податкового повідомлення-рішення.

На підтвердження провини гр. ОСОБА_1 суду надано : копію акту(довідки) за результатами перевірки від 22.12.2020 року про ( а. с. 1 ); пояснюючу записку до акту перевірки ( а. с. 2).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2021, яке залишено без змін Другим апеляційним адміністративним судом та набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення по результатах зазначеної в протоколі перевірки, що свідчить про відсутність належних та допустимих доказів, які могли б свідчити про винність гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП, тому справа про адміністративне правопорушення відносно неї підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ч.1 п.1, 283-284, 287-290 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 164 ч.1 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги.

Постанова надрукована суддею та є оригіналом.

Суддя Полтавського районного суду

Полтавської області О.О. Гальченко