Справа №: 343/3149/23
Провадження №: 3-зв/0343/1/23
П О С Т А Н О В А

18 грудня 2023 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцький І.І., розглянувши заяву про самовідвід судді Лицура Івана Миколайовича по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 155-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

15 грудня 2023 року у Долинський районний суд Івано-Франківської області поступили матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 155-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду даної справи № 343/3149/23 визначено суддю Лицура І.М.

18 грудня 2023 року суддя Лицур І.М. заявив самовідвід, про що подав письмову заяву, яку мотивував тим, що ОСОБА_1 є братом його дружини. З огляду на це, з метою недопущення сумніву особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості судді у розгляді даної справи, вважає за потрібне заявити самовідвід.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що заяву про самовідвід слід задовольнити з таких підстав.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить процесуальних норм, що передбачають можливість заявляти самовідвід та визначають порядок розгляду відповідної заяви.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Також, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А тому, незважаючи на те, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовано питання про самовідвід, вважаю, що таку слід розглянути.

Враховуючи те, що нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено норми, яка регулює заявлення самовідводу та порядок його розгляду, з метою додержання принципу законності виникла необхідність у застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та при вирішенні питання про самовідвід судді керуватися ст. 75, 81 КПК України, якими врегульоване вказане питання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 від 01.03.2012.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши заяву про самовідвід та обставини, зазначеній в ній про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 є братом дружини головуючого у справі судді Лицура І.М., з метою усунення сумнівів в неупередженості судді при розгляді адміністративного матеріалу, приходжу до висновку, що заявлений самовідвід судді підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, ст. 245, 268 КУпАП, ст. 75 КПК України, та керуючись ст. 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

заяву про самовідвід судді Лицура Івана Миколайовича по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення задовольнити.

Адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передати до канцелярії Долинського районного суду Івано-Франківської області на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого судді.

Суддя: І.І.Керніцький