Справа № 570/4927/23
Номер провадження 3/570/2735/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Волошиної В.С., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Семенюк З.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від УПП ДПП у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 07.12.2012 р. Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, за ч.5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

05 вересня 2023 року о 17 год. 15 хв. а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 136 км + 100 (200) м поблизу смт. Клевань водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 перед початком обгону не впевнившись в тому, що жодному з водіїв т/з, які рухаються за ним, не може бути створено перешкоду перед початком маневру обгону в результаті чого змусив водія ОСОБА_2 , який керував т/з KIA CEED д.н.з. НОМЕР_3 різко загальмувати, змінити напрямок руху, в результаті чого даний т/з з`їхав з дороги з подальшим перекиданням.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.2 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Волошина В.С. заперечила вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП та порушення ним Правил дорожнього руху. Підтримала письмове клопотання вх. 20052 від 15.11.2023 р. про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказує на порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 14.6.г, п.14.6 ґ Правил дорожнього руху. Водій ОСОБА_1 не здійснював маневр обгону, а здійснив об`їзд нерухомої перешкоди, тому у діях водія ОСОБА_1 відсутнє порушення п. 14.2 а ПДР, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП. Пояснення свідка ОСОБА_3 , яке міститься в матеріалах справи, наданих Департаментом патрульної поліції УПП в Рівненській області зібрано без дотримання встановленого чинним законодавством порядку, тому викликає сумніви у їх достовірності, належності та допустимості. При складанні протоколу водію ОСОБА_1 не роз`яснено його права та обов`язки, що підтверджується відміткою у протоколі. Крім того, у судовому засіданні пояснила, що свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні під час надання пояснень не мав права висловлювати свою позицію щодо наявності вини у діях ОСОБА_1 , оскільки вина особи встановлюється висновками спеціалістів, документами. Пояснює, що ОСОБА_1 на зустрічну смугу під час об`їзду нерівностей на крайній правій частині дороги не виїжджав. Його досвід та стаж керування авто їй не відомі.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 05.09.2023 р. на а/д Луцьк-Рівне зі сторони Луцька, він керував т/з KIA CEED д.н.з. НОМЕР_3 , переконався у безпечності маневру обгону, включив показчик лівого повороту, почав обганяти у дозволеному місці т/з Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого не переконався у своєму маневрі обгону, виїхав на смугу зустрічного руху, де він вже рухався, і тому він почав екстренно гальмувати, внаслідок чого з`їхав з дороги на обочину та врізався в електроопору. Потім йому допоміг вилізти з авто свідок ОСОБА_3 , вони «зняли клему» з акамуляторної батареї, щоб автівка не загорілася. Він викликав поліцію, пояснює, що ніхто крім свідка ОСОБА_3 , до нього із авто Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 не підходив, не цікавився його самопочуттям, допомоги не пропонував. Після події водій Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 та його пасажири: свідок ОСОБА_4 та ще двоє осіб, на його думку чоловік із дружиною батьки ОСОБА_1 , спілкувалися між собою як правильно ОСОБА_1 дати пояснення. Пояснює, що міст знаходиться далі від місця події, він обганяв саме т/з Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 у дозволеному місці, коли була переривчаста лінія, та переконався у безпечності свого маневру.

Представник потерпілого адвокат Семенюк З.М. у судовому засіданні просить визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП, оскільки його вина доведена належними та допустимими доказами у справі. Підтримала клопотання вх. 20251 від 20.11.2023 р., в якому вказує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що обгін ОСОБА_1 . ОСОБА_2 було здійснено саме на мосту. Поясненнями долученими до справи, написаними власноручно ОСОБА_1 та поясненнями свідків не підтверджені, а відтак, не доводять провини ОСОБА_2 у порушенні правил ПДР. З пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_2 почав здійснювати маневр обгону перед тим, як ОСОБА_1 розпочав той самий маневр. Додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідка ОСОБА_3 без допиту цієї особи у судовому засіданні у даному випадку при запереченні ОСОБА_1 своєї вини не можуть бути належними доказами у справі, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 р. по справі №560/751/17. Вважає, що свідок ОСОБА_4 може бути опосередковано зацікавлена у результаті розгляду даного протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вона перебуває у добросусідських відносинах з ОСОБА_1 . Пояснює, що формальні недоліки, допущені працівниками поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо відсутності у поясненні ОСОБА_3 особи, яка їх відібрала, фактично усунені у судовому засіданні, оскільки ОСОБА_3 був допитаний у судовому засіданні в якості свідка та повідомив, що вказані пояснення були відібрані поліцейським. Вказує, що долучені стороною захисту фото дороги, не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки вони не містять даних щодо пристрою, яким їх знято, географічної прив`язки до місцевості.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні 16.11.2023 р. пояснив, що 05.09.2023 р. автівки рухалися в колоні у попутному напрямку у такому порядку: його автівка була четвертою, перед ним рухався т/з KIA CEED д.н.з. НОМЕР_3 , перед ним рухався Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 , перед ним рухалася фура. Водій т/з KIA CEED д.н.з. НОМЕР_3 розпочав обгін, здійснював маневр обгону і майже вже зрівнявся з т/з Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 і вже був на зустрічній смузі, майже порівнявся з т/з Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 , а останній різко здійснив маневр вліво, перетнув роздільну лінію «десь на колесо», підрізав його, внаслідок чого водій т/з KIA CEED д.н.з. НОМЕР_3 різко загальмував, «дав вліво», щоб уникнути зіткнення і його занесло, розвернуло, він вилетів з дороги і врізався у стовб. Усі три т/з зупинилися: фура, Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 та він. Він допоміг вилізти водію т/з KIA CEED д.н.з. НОМЕР_3 з авто, вони зняли «клему» з акамулятора, щоб т/з не загорівся, бо все диміло. Водій фури сказав, що нічого не бачив і поїхав. Він не знає хто викликав поліцію. Приїхала поліція, почала розбиратися, водій т/з Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 мовчав. Тато водія т/з Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 диктував дівчині як писати пояснення. Було сухе дорожнє покриття, видимість була хороша. Зустрічних т/з не було. Пояснює, що їздить цією дорогою майже кожного дня, працює водієм, критичних ям на цій ділянці дороги немає. Він не був знайомим з водіями цих транспортних засобів. Він не був знайомий з пасажирами, які рухалися в т/з Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 , у нього склалося враження, що це були батьки водія т/з та його дівчина.

Свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судовому засіданні 16.11.2023 р. пояснила, що 05.09.2023 р. вона була пасажиром т/з Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 на передньому сидінні, який рухався зі швидкістю 70 км/год в колоні у попутному напрямку у такому порядку: позаду них рухалося кілька авто, перед ними рухалася великогабаритна автівка - фура. Вони рухалися, зберігаючи дистанцію із дозволеною швидкістю. Вона запам`ятала, як водій сказав, що є нерівності на дорозі, які вони обминали не виїжджаючи за габарити фури, яка рухалася перед ними та теж оминала нерівності на дорозі. Була суцільна роздільна лінія, попереду був міст і ніхто не міг їх обганяти. Не зрозуміло звідки виїхав т/з KIA CEED д.н.з. НОМЕР_3 фактично до середини фури, був паралельно фурі, та не впорався із керуванням, його почало заносити, він втратив керування, його скинуло з дороги. Фура та т/з Citroen C4 Picasso д.н.з. НОМЕР_2 не здійснювали екстренного гальмування, вони зупинилися, щоб перевірити чи все у порядку з водієм, якого занесло. Швидку медичну допомогу ніхто не викликав. Вони підійшли запитати чи все нормально з водієм, водій фури поїхав, вони залишилися для надання пояснень. Пояснює, що вона має посвідчення водія та може пояснити, що водій ОСОБА_1 не здійснював обгін фури, він рухався за нею та не виїжджав за межі її габаритів. Пояснення їй ніхто не диктував.

Вислухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Волошину В.С., потерпілого ОСОБА_2 , його представника адвоката Семенюк З.М., пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 122 КпАП України передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до п. 14.2 (а) ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону.

Тобто, об`єктивна сторона правопорушення виражається у формі порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, що підтверджені фактичними даними, а саме: поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, та іншими документами (формальний склад).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується за ч.5 ст.122 КУпАП не визнає, оскільки вважає, що він ПДР України не порушував, а вважає згідно наданих пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №358876: «Я не вважаю себе винним, тому що оминав нерівності на дорозі. Наміру здійснювати обгін не було в мене. ПДР не порушував. Із показами свідка не згідний».

Проте, такі доводи, а також доводи про відсутність в діях події та складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Дослідивши зазначені матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП - порушення, передбачені частиною другою цієї статті (порушення правил обгону), що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили водія ОСОБА_2 , який керував т/з KIA CEED д.н.з. НОМЕР_4 різко загальмувати, змінити напрямок руху в результаті чого даний т/з з`їхав з дороги з подальшим перекиданням.

Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення, підтверджується відомостями із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 358876 від 05.09.2023 р. Із письмових пояснень свідка ОСОБА_3 (а.с.3), який був допитаний у судовому засіданні в якості свідка.

Щодо заперечень сторони захисту, які містяться у клопотанні про закриття адміністративного провадження вх. 20052 від 15.11.2023 р. про неможливість встановити ні суті адміністративного правопорушення, ні опису установлених обставин справи, то у зв`язку з цим слід вказати, що для забезпечення права на ефективний захист в формулюванні обвинувачення мають бути зазначені ті обставини і з такою деталізацією, які необхідні й достатні для того, аби дозволити обвинуваченому ефективно захищатися від нього. У рішенні Маточча проти Італії зазначено, що хоча «обвинуваченому мають повідомити «в деталях» підставу обвинувачення проти нього, тобто суттєві факти, які свідчать проти нього і є підставою для обвинувачення і характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих суттєвих фактів»,[1]однак «обсяг «детальної» інформації, на який посилається [пункт (а) параграфу 3 статті 6 Конвенції], змінюється в залежності від особливих обставин кожної справи».[2]

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у його фабулі були відображені суттєві моменти, які стосувалися як фактичної сторони, так і правової кваліфікації інкримінованих діянь. Позиція сторони захисту протягом усього розгляду справи свідчить про те, що сторона захисту розуміла зміст обвинувачення і захист здійснювався саме від цього, а не будь-якого іншого обвинувачення.

Тому суд вважає, що формулювання об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення було сформульовано достатньо детально, щоб побудувати ефективний захист, а тому відхиляє довід захисника щодо неможливості встановлення ні суті адміністративного правопорушення, ні опису установлених обставин справи.

Крім того, ані з матеріалів справи, ані з пояснень учасників справи не встановлено наявності скарг на дії працівників поліції щодо недоліків складання матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 122 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення містяться його підписи у відповідних графах, пояснення, та відсутні будь-які застереження.

Із урахуванням встановлених обставин, письмові пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 не спростовують його винуватості в порушенні зазначених вимог ПДР, тому клопотання про закриття провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, не підлягає до задоволення.

Викладені у клопотанні захисника Волошиної В.С. доводи про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються вищевикладеним, а матеріали справи містять докази, які підтверджують порушення ним Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Досліджені та перевірені обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Враховуючи положення ст.ст. 33, 34 КУпАП, беручи до уваги відомості особу правопорушника,ступінь його вини, його матеріальний стан, враховуючи обставини справи, наслідки вчиненого правопорушення, суд застосовує до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 122 КУпАП у виді штрафу. Призначення такого стягнення є необхідним для забезпечення вимог ст. 23 КУпАП.

Оскільки, на ОСОБА_1 накладається адміністративне стягнення, суд вважає, що в силу вимог ст.40-1 КУпАП з нього також підлягає стягненню судовий збір, оскільки доказів про звільнення від його сплати матеріали справи не містять.

На підставі ч.5 ст. 122 та керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1 445 (однієї тисячі чотириста сорок п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Повний текст постанови суду виготовлено та проголошено 22.11.2023 р. о 08 год. 50 хв.

Суддя Гнатущенко Ю.В.