Справа номер 237/1295/23
Номер провадження 3/237/1475/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2023 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Приходько В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з ВП № 2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу встановлено військовим квитком НОМЕР_1 виданий Вільнянським військовим комісаріатом 29.11.1993 року, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Мар`їнського районного суду Донецької області надійшов адміністративний протокол ААД №021050 від 28.02.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно зазначеного протоколу, 28.02.2023 року о 20 годині 55 хвилин, перебуваючи на пр. Запорізький, м. Курахове, Покровського району Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ-110217, державний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння із позитивним показником Alcotest «Drager 6810» 0,95%.
В судове засідання ОСОБА_1 не прибув про час та місце розгляду адміністративного протоколу був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №021050 від 28.02.2023 року, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прихожу до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що 22.02.2023 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №021050 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При детальному дослідженні наданих на розгляд матеріалів встановлено, що в них присутні наступні документи: супровідний лист про направлення вищенаведеного протоколу на розгляд в Мар`їнський районний суд Донецької області (1 арк.), протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №021050 від 22.02.2023 року (1арк.), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння від 22.02.2023 року (1 арк.) та акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.02.2023 року (1 арк.).
Розглянувши вказані матеріали судом встановлено, що в супровідному листі до адміністративного протоколу на ім`я голови Мар`їнського районного суду Донецької області вказано про направлення матеріалу адміністративної справи за фактом відмови ОСОБА_1 від проведення оглядів водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що не кореспондується з самим протоколом серії ААД №021050 в якому вказано, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на Alcotest «Drager 6810» з позитивним показником 0,95%. Суд зазначає, що в матеріалах адміністративної справи відсутній сам акт вимірювання у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння на Alcotest «Drager 6810». В матеріалах справи присутній лише акт огляду на стан алкогольного сп`яніння від 22.02.2023 року. Дослідивши останній, суд зазначає, що порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння затверджений спільним Наказом МВС України та МОЗ України N 1452/735 від 09.11.2015 року "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції", зареєстрованого в Мін`юсті України за N 1413/27858 від 11.11.2015 року. Пунктами 1-7 розділу II Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 1). Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 3). Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 5). Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (п. 6). Вказана норма також відображена у ч. 2 ст. 266 КУпАП.
Однак в супереч вказаним вище вимогам, до матеріалів адміністративної справи не додано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та сам акт вимірювання Alcotest «Drager 6810». Крім цього, огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проведено за відсутності двох свідків, що підтверджено самим актом наявним в матеріалах справи від 22.02.2023 року.
Також з матеріалів адміністративного правопорушення вбачається, що в описовій частині протоколу не зазначено місце скоєння адміністративного правопорушення. Зазначено лише вулицю де були виявлені ознаки правопорушення, без зазначення прив`язки до конкретної будівлі, яка має свою адресу. Також відсутні будь які додатки до протоколу ( схема до протоколу, або фото з місця скоєння правопорушення), з яких можна було встановити місце вказане у протоколі подій. Виходячи з цього, суд вважає що уповноваженою особою, якою складався адміністративний протокол, об`єктивно не встановлено місце скоєння адміністративного правопорушення, що є істотним порушенням при його документуванні.

Окрім цього, суд зазначає, що згідно «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», який затверджений постановою КМУ №57, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що його документування здійснювалось із відео фіксацією на боді камеру співробітником поліції. Сам відеозапис в супереч цьому до протоколу не додано. Судом направлений запит до ВП №2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області із пропозицією надання вказаного відеозапису на дату розгляду адміністративного протоколу, однак на момент його розгляду відповіді від ВП №2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області не надійшло. За таких умов суд розглядає адміністративний протокол за наявними в справі матеріалами. Відсутність відеозапису в матеріалах справи, на яке посилається співробітник поліції при складані протоколу та свідків скоєння ОСОБА_1 зазначеного правопорушення, негативно впливає на достатність доказової бази та суперечить зазначеному порядку.

Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до п. 24 Постанови звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Переконливих доказів того, що ОСОБА_1 28.02.2023 року в м. Курахове, керував транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. Відсутність свідків, при проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, відсутність самого акту вимірювання Alcotest «Drager 6810» та відеозапису документування правопорушення в матеріалах справи, а також не відповідність супровідного листа обставинам вказаних в протоколі про адміністративні правопорушення, дає суду підстави об`єктивно засумніватися в обставинах справи, в зв`язку із тим, що належними дослідженими у судовому засіданні доказами, поза розумним сумнівом суду такі факти не доведені.

З огляду на викладене відомості, викладені в протоколі про адміністративні правопорушення суд оцінює критично, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, а обставини вказані в протоколі про адміністративні правопорушення є суперечливими та не відповідають дійсності.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону. Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25). Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події правопорушення.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП слід закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.130,245,247,251,252,266,280,283-285 КУпАП, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області.

Суддя Вікторія Анатоліївна Приходько