ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 631/687/22 Головуючий суддя І інстанції Пархоменко І. О.
Провадження № 33/818/202/23 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

захисника - Коротенка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Коротенка О.І. на постанову судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платників податків НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень 00 копійок

Постановою встановлено, що близько 14:35 години на 63 км+250м А/Ш М18 Харків-Семфірополь водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості та не розрахував безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , що їхав попереду. У результаті ДТП постраждалих немає, автомобілі отримали механічні пошкодження

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді , а провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що посилання на пункт 19.1 ПДР України є недоречним та є очевидною помилкою, оскільки ці правила ОСОБА_1 не порушував.

Крім того зазначає, що суд не звернув уваги на те, що саме ОСОБА_3 рухався з технічними неполадками, передні колеса були приспущені, а тому саме його дії стали наслідком ДТП.

Також наголошує, що суд дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України, при цьому у протоколі посилання на цю статтю відсутні.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

ОСОБА_1 був повідомлений про місце та час судового розгляду належним чином. Будь яких клопотань суду апеляційної інстанції не подавав.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_1 представлений захисником, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності особи, яка була належним чином повідомлена та представлена захисником.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 12.1. та 13.1

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 2) вбачається, що 15 вересня 2022 року близько 14:35 години на 63 км+250м А/Ш М18 Харків-Семфірополь водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості та не розрахував безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем Фольсваген пасат, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 що їхав попереду, чим порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. У результаті ДТП постраждалих немає, автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 особисто був ознайомлений з відомостями, які зафіксовані у протоколі, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі та власноручні письмові пояснення (арк.2).

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 визнав, що саме з його вини було вчинено ДТП, з протоколом згоден.

Вказаний протокол складений уповноваженою державою особою за ст. 124 КУпАП і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Після складення протоколу, ОСОБА_1 змінив свою позицію, заявив що працівники поліції не врахували порушення правил дорожнього руху, які начебто вчинив інший водій, тобто фактично заявив в суді першої інстанції про неправомірність та незаконність дій працівників поліції, яка виявилась у складення протоколу лише у відношенні ОСОБА_1 .

Такі твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також у справі міститься схема місця ДТП (арк.16), з відомостями якої ОСОБА_1 також був ознайомлений та згоден з ними, про що свідчить його беззаперечний власноручний підпис у цій схемі.

Поряд з цим, слід зауважити, що будь-яких скарг на дії працівника поліції, який складав цю схему ОСОБА_1 не подавав. Також ОСОБА_1 не надавав зауважень щодо складеної схеми, ані працівникам поліції, ані будь-якій іншій особі, про що свідчить їх відсутність в матеріалах цієї справи.

Крім того, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях, наданих начальнику відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківські області А. Глущенку, прийнятих інспектором СРПП відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківські області Сайку П. Л., зазначив, що 15 вересня 2022 року близько 14 години 35 хвилин він рухався на своєму автомобілі ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_4 зі швидкістю близько 65-70 мк/год. Попереду нього їхав автомобіль Фольсваген пасат, державний номерний знак НОМЕР_3 . На 63 км +250м автошляху М18 Харків-Семфірополь-Алушта-Ялта водій автомобіля їдучій попереду почав пригальмовувати і він не розрахував безпечну дистанцію примінив екстрене гальмування. У зв`язку з тим, що дорога була мокра, його автомобіль повернуло у бік попереду їдучого автомобілю Фольсваген та трапилося зіткнення. У результаті ДТП він не постраждав, автомобіль отримав механічні пошкодження передньої правої частини. Поліса страхової відповідальності у нього немає (ар. 6)

Свої пояснення також надав ОСОБА_2 , стверджував що 15 вересня 2022 року близько 14 години 35 хвилин він рухався на своєму автомобілі Фольсваген пасат, державний номерний знак НОМЕР_3 , по автошляху М18 Харків-Семфірополь-Алушта-Ялта, коли на 63 км + 250 м він пригальмував, але продовжив рух, так, як переднє колесо у нього було підспущено. У цей час він відчув сильний удар у задню частину його автомобіля та сильний поштовх. Його автомобіль зупинився. Вийшовши з машини він побачив, що сталася ДТП, а саме, автомобіль ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_4 , здійснив зіткнення з його автомобілем, а саме у задню ліву частину. У результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Він у наслідок ДТП не постраждав. У зв`язку з цим він зателефонував до поліції та повідомив про факт ДТП (ар. 5)

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керуючи автомобілем, не обрав безпечної швидкості та не обрав безпечної дистанції (враховуючи дорожнє покриття, яке було слизьким зі слів самого ОСОБА_1 ) здійснив наїзд на перешкоду, чим порушив вимоги певних пунктів ПДР України.

Крім того, відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

А відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Отже, аналізуючи вимоги цього пункту ПДР, об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, повинен був врахувати дорожню обстановку, а саме наявність перешкоди, стан дорожнього покриття та мати змогу безпечно керувати автомобілем, чого він не зробив, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Твердження захисника Коротенка О. І. щодо складання протоколу стосовно ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 12.1 та 19.1 Правил дорожнього руху є надуманими, такими що не відповідають дійсності й спростовуються самим протоколом про адміністративне правопорушення Серії ААБ № 255232 від 15 вересня 2022 року з якого вбачається що ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Посилання захисника Коротенка О. І. на порушення водієм ОСОБА_3 ПДР та доводи що ОСОБА_1 під час складання протоколу не знав що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався на «підспущених» колесах по автомагістралі, вважав, що раптове гальмування автомобілю, що рухався попереду, зумовлено іншими, передбаченими ПДР, причинами також не приймаються апеляційним судом, оскільки зазначене не спростовує факту порушення водієм ОСОБА_1 п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції ані ОСОБА_1 , ані його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ст. 124 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Коротенка О.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева