ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/4368/23 Головуючий суддя І інстанції Федорова О. В.
Провадження № 33/818/1089/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Оскаржуваною постановою встановлено, що до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 (протокол про адміністративне правопорушення серії АДД №517146 від 06.08.2023 року) для розгляду.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 року та закрити адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення його було безпідставно зупинено працівниками поліції, а також, на думку сторони захисту, відеозапис складання адміністративного матеріалу, щодо ОСОБА_1 не вівся безперервно, водія було позбавлено можливості пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та не було відсторонено від керування транспортним засобом; порушено порядок використання алкотестеру.

В судове засідання, призначене на 10 листопада 2023 року в приміщенні Харківського апеляційного суду, сторона захисту для розгляду її апеляційної скарги не з`явилась; про дату, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином, а саме: захисник повідомлений відповідно до зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 54). Будь-яких заяв або клопотань від адвоката Рябовола В.В. про відкладення судового засідання до Харківського апеляційного суду не надходило. ОСОБА_1 був повідомлений телефонограмою та надав до канцелярії Харківського апеляційного суду заяву в якій просив проводити судове засідання з розгляду його апеляційної скарги за відсутності апелянта.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. В матеріалах справи відсутні відомості про поважність неявки сторони захисту у призначене судове засідання.

Таким чином, Харківський апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 за відсутності належно повідомлених учасників справи в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, що є наявними у матеріалах справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні, передбаченого п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, вчиненому за наступних обставин.

Згідно відомостей протоколу ААД№ 517146 від 06.08.2023 року ОСОБА_1 06.08.2023 року о 22 год. 58 хв. у м. Харкові, по вул. Харківських Дивізій 29А керував автомобілем Daewoo Nubira, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 ARHK-0047, результат огляду становить 2,40% проміле.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 517146 від 06.08.2023, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 06.08.2023 року о 22 год. 58 хв. в м. Харкові по вул. Харківських Дивізій, 29а, автомобілем Daewoo Nubira, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 ARHK-0047, результат огляду становить 2,40% проміле (а.с. 1);

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 517146 від 06.08.2023року, ОСОБА_1 від пояснень відмовився згідно ст 63 Конституції України про що зазначив в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення». Будь-яких інших заперечень чи зауважень щодо складеного протоколу, порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначив (а.с.1);

- довідкою, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 видане 11.11.2017 (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою у графі «результат огляду на стан сп`яніння» зазначено «позитивний 2.40 проміле» (а.с.5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з позначкою «не доставлявся» (а.с.6);

- роздруківкою тесту на стан алкогольного сп`яніння №2124 (а.с.4);

- відомостями рапорту інспектора УПП в Харківські області П. Гармаша, згідно якого під час патрулювання Немишлянського району м. Харкова екіпажем 4052 за адресою, м. Харків, вул. Харківських Дивізій 29А, згідно п. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено автомобіль Daewoo Nubira, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 ARHK-0047, що підтверджується тестом №2124 від 06.08.2023 року, результат огляду становить 2,40% проміле. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол ААД№517146 за порушення ч. 1ст. 130 КУпАП та постанову за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Водія було відсторонено від керування транспортними засобами;

- відомостями з відеозаписів фіксації обставин правопорушення, наданих Управлінням патрульної поліції в Харківській області (додаток до протоколу ААД№517146 (а.с. 2), де зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , спілкування працівників поліції з водієм зупиненого транспортного засобу, проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки у встановленому законом порядку та складання протоколу про адміністративну відповідальність за наслідком проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 . Водій з результатом огляду за допомогою газоаналізатора погодився, від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я відмовився. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було ознайомлено зі змістом складеного протоколу та роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Щодо застосування працівниками поліції відносно ОСОБА_1 психологічного тиску, а також інших порушень його прав апелянт жодним чином не зазначив.

Доказів, які б свідчили про психологічний тиск з боку працівників поліції відносно ОСОБА_1 не містять і відомості матеріалів справи.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник Рябовол В.В. не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів сторони захисту в цій частині.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу того, що результати приладу Alcotest 6820 не можуть бути доказами у справі через відсутність його державної реєстрації та порушення порядку повірки приладу «Alcotest Drager 6820», суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, вимогами п. 1 та п. 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Разом з тим, згідно з роз`яснень Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів", газоаналізатори марки «Drager Alkotest 6810» та «Drager Alkotest 6820», що вже перебувають в експлуатації, можуть і надалі експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної перевірки та перевірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

Поряд з цим, з відомостей реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, який є у загальному доступі, сертифікат затвердження типу UA.TR.001 101-17, дійсний з 05.10.2017 по 05.10.2027. Цей сертифікат засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань ДП "Укрметртестстандарт" тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alcotest…», виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA Revalstra?e 1, 23560 Lubeck, Germany, зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та придатний для застосування за умови проходження чергових перевірок з інтервалом встановленому під час затвердження для такого типу засобів вимірювальної техніки, - 1 рік.

Крім того, постановою КМУ від 05.04.2022 року №412 «Деякі питання повірки законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану», яка була чинна на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, було встановлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Таким чином, вказаною постановою не скасовано обов`язковість проведення повірки засобів вимірювальної техніки, у тому числі приладу «Alcotest Drager 6820», а встановлено вважати чинними, на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування.

Відповідно до відомостей роздруківки тесту про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння останнє калібрування законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - газоаналізатор Alcotest Drager 6820 було проведено 15.12.2022 року та на момент вчинення правопорушення водієм п. 2.9 «а» ПДР України було чинним.

У зв`язку з чим, посилання сторони захисту на недійсність результату огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатор Alcotest Drager 6820 слід вважати безпідставними та розцінювати його як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Твердження апелянта про те, що відеозапис працівниками поліції ведеться не безперервно є надуманими та спростовуються відомостями цього відеозапису.

Оглянутий відеозапис складається з двох файлів: на першому зафільмований рух транспортного засобу та його зупинку; на другому винесення постанови за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та складання адміністративного матеріалу за порушення п. 2.9 «а» ПДР України відповідальність за порушення якого передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, який і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Зазначені відеозаписи засвідчують одну подію, а саме вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3 та ч.1 ст. 130 КУпАП. Водночас окремо взяте відео де зафіксоване складання адміністативних матеріалів не можна вважати переривчастим, оскільки наявні на ньому переривання є технічними та зумовлені програмним забезпеченням технічних засобів, які використовуються працівниками поліції, а відеозапис після такого переривання відразу ж продовжується без переривання у часі відтворюваної на ньому події.

Таким чином такі твердження сторони захисту не є підставою для закриття провадження у цій справі, оскільки, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №517146 від 06.08.2023 року, так й у долучених до нього доказах та не порушують вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026.

Твердження сторони захисту щодо порушення працівниками поліції вимог ст. 265-2 КУпАП як підставу для скасування протоколу про адміністративне правопорушення є суб`єктивними та необґрунтованими у зв`язку із наступним.

Вимогами ч. 3. ст. 265-2 КУпАП встановлено, що у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Випадки тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик визначені частиною третьою статті 265-4 цього Кодексу тобто таке затримання транспортного засобу має бути обумовлено порушенням чітко визначених правил дорожнього руху.

З відомостей, що є наявними у рапорті інспектора П. Гармаша вбачається, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом у зв`язку із складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, автомобіль був припаркований без порушень правил дорожнього руху.

Таким чином, працівники поліції не мали об`єктивних підстав тимчасово затримати транспортний засіб шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, а отже і не повинні були складати акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи відомості всіх доказів у справі як окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та поза розумним сумнівом свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 1. 9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков