Справа № 464/3877/23 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 33/811/1452/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю ОСОБА_1 та його захисника адвоката Тимощука О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Тимощука О.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 29 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 гривень судового збору.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , 27 травня 2023 року о 23.57 год. по вул.Навроцького,23 у м.Львові, керував автомобілем марки «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Тимощук О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги поклик акається на таке: ОСОБА_1 транспортним засобом не керував та його не зупиняли працівники поліції; працівник поліції диктував свідкові ОСОБА_2 , що саме він повинен писати на бланку пояснень: пояснення свідків не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення; у матеріалах справи наявне направлення на огляд водія з метою виявлення алкогольного сп`яніння без зазначення свідків у яких брали пояснення, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я; з матеріалів справи не вбачається у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Тимощука О.І. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Проте, судом першої інстанції, в порушення вимог закону, не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування особою транспортним засобом в стані сп`яніння на час зупинки працівниками поліції.

Згідно з проколом про адміністративне правопорушення серії ААД №262672 від 28.05.2023 та постанови суду, ОСОБА_1 , 27 травня 2023 року о 23.57 год. по вул.Навроцького,23 у м.Львові, керував автомобілем марки «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, місцевий суд виходив з того, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується зібраними доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом, рапортом інспектора УПП у Л/о Сасадеуш Д.

Разом з тим, судом першої інстанції всупереч вимог ст.252 КУпАП не досліджено всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно абз. 17 п. 1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того,п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року№14 передбачено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Так, в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він не керував транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, оскільки працівники патрульної поліції його не зупиняли.

З переглянутого судом відеозапису, вбачається лише спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та їх пропозиція останньому пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився вказавши, що він не керував транспортним засобом.

Окрім того, з відеозапису вбачається, що під час спілкування з поліцією ОСОБА_1 неодноразово звертався до працівників поліції і акцентував їх увагу на тому, що він не керував транспортним засобом і вони його не зупиняли, а тому їх претензії до нього безпідставні, на що працівник поліції відповів, що усі заперечення ОСОБА_1 має наводити в суді.

При цьому будь-яких доказів керування саме ОСОБА_1 автомобілем марки «AudiA4», д.н.з. НОМЕР_2 , відеозапис не містить, в тому числі відсутній момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції, що б могло підтверджувати факт керування автомобілем.

Апеляційний суд не приймає до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки такі самі по собі без належних підтверджень того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, є недостатніми для доведеності вини останнього. Окрім того, ці свідки викликалися в судове засідання першої інстанції, однак не з`явилися.

Відтак, апеляційний суд вважає, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Отже, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особи, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, в порушення вимог ст. 266 КУпАП не відсторонили останнього від керування цим транспортним засобом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, категорично заперечує факт керування автомобілем, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

Відтак, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Тимощука О.І. - задоволити.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 29 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк