Провадження № 3/643/4406/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними

21.09.2023 о 09-42 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_2 , біля буд. 197/2 по пр-ту Героїв Харкова у м. Харкові, не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, 21.09.2023 о 09-42 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_2 , біля буд. 197/2 по пр-ту Героїв Харкова у м. Харкові, став учасником дорожньотранспортної пригоди та на порушення встановлених правил залишив місце ДТП.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також за ст. 122-4 КУпАП як залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Позиція учасників справи

ОСОБА_2 у судове засіданні не з`явився, викликався до суду належним чином.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бухан В.Г. у судовому засіданні 19.12.2023 зазначили на невизнанні ОСОБА_1 своєї вини. Заперечували факт виникнення ДТП, а також винуватість ОСОБА_1 у скоєнні ДТП.

Захисник 18.12.2023 надав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Застосовне законодавство

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 603549 від 16.10.2023, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за вказаних вище обставин;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 603550 від 16.10.2023, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, за вказаних вище обставин;

- даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.09.2023, на якій зафіксовані розташування автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_3 , та його видимі (зовнішні) пошкодження;

- даними письмових пояснень ОСОБА_2 від 21.09.2023, згідно яких ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

- даними відеозапису, на якому зафіксований момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди та залишення ОСОБА_1 місця вказаної дорожньо-транспортної пригоди ;

- даними рапорту працівника поліції.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаних вище правопорушень та факт порушення ним вимог п. 13.1 ПДР та п.п. «а» п. 2.10 ПДР.

При цьому суд зазначає, що розглядає справу в межах доказування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд погоджується з аргументами захисника щодо відсутності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 як порушенні вимог п. 10.1, 10.3 ПДР, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише на недотриманні ОСОБА_1 безпечного бокового інтервалу (п. 13.1 ПДР) та не зазначено на вчиненні ДТП під час перестроювання, зміні напрямку руху тощо (п. 10.1, 10.3 ПДР).

Ураховуючи наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 як порушення вимог п. 13.1 ПДР та вважає необґрунтованими дані протоколу про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.1, 10.3 ПДР.

6. Мотиви неврахування аргументів сторони захисту

6.1. Аргументи сторони захисту

Згідно вимог ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно протоколів, складених стосовно ОСОБА_1 , правопорушення останнім вчинені 21.09.2023 року. Згідно повідомлення Управління патрульної поліції в Харківській області від 12.10.2023 року №1380з/41/14-2023, яке міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 викликався до УПП в Харківській області на 16.10.2023 року з метою складання протоколів про адміністративне правопорушення. Отже, станом на 12 жовтня 2023 року особа, яка вчинила правопорушення була виявлена і з урахуванням вимог ст. 254 КУпАП протокол повинен був складений протягом двадцяти чотирьох годин, чого працівниками поліції зроблено не було. Таким чином, протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 складені поза межами строків, встановлених ст. 254 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Позиція суду

В матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 та його дружинин ОСОБА_3 від 16.10.2023.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що працівники поліції пропонували йому ознайомитись з протоколом про адміністративне правопорушення від 16.10.2023 та підписати останній, проте він відмовився від підпису в протоколі, оскільки вважав себе невинуватим.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не був складений протягом 24 год. з метою надання ОСОБА_1 можливості з`явитись за викликом до Управління патрульної поліції, надати пояснення по справі та бути присутнім під час складання протоколу, тобто з метою реалізації прав ОСОБА_1 , передбачених КУпАП.

Захисник, посилаючись на формальне порушення вимог ст. 254 КУпАП, не зазначив, яким чином були порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 через складання протоколу 16.10.2023, а не 12.10.2023.

Положеннями КУпАП не встановлено правил оцінки доказів у справах про адміністративні правопорушення, критеріїв їх належності, допустимості тощо.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.

Правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

Суд враховує, що стандарт доказування у кримінальних справах є найвищим, тобто таким, що передбачає максимальні вимоги до належності та допустимості доказів і є найбільш сприятливим для особи, яка притягається до відповідальності.

Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе під час вирішення даної справи враховувати загальні підходи до оцінки допустимості доказів, сформовані Верховним Судом під час розгляду кримінальних проваджень.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, постанови Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, від 04.10.2022 у справі № 295/3910/18).

Ураховуючи, що судом не встановлено факту порушення прав і свобод ОСОБА_1 через складання протоколу про адміністративне правопорушення 16.10.2023, а не протягом 24 годин з моменту виявлення ОСОБА_1 , суд не може визнати факт складення протоколу про адміністративне правопорушення 16.10.2023 обставиною, яка свідчить про недопустимість вказаного доказу, та відхиляє аргументи захисника.

6.2. Аргументи сторони захисту

ОСОБА_1 не вчиняв вказані вище правопорушення, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засідання, а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 16.10.2023.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , він рухався прямолінійно в середній смузі руху, водій ОСОБА_2 рухався ліворуч відносно нього та почав виконувати маневр перестроювання праворуч, внаслідок чого ОСОБА_1 з метою уникнення зіткнення був вимушений перестроїтись праворуч в праву смугу руху. Далі ОСОБА_1 продовжував рух виключно в правій смузі руху, не наближаючись до автомобіля ОСОБА_2 , який рухався ліворуч.

ОСОБА_3 в письмових поясненнях зазначила, що рухалась в автомобілі разом із ОСОБА_1 . Вони правила дорожнього руху не порушували, будь-яких зіткнень транспортних засобів не відбулось.

Оцінюючи суперечливі показання ОСОБА_2 , з одного боку, та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , з іншого, суд вважає ключовим доказом у даній справі об`єктивні дані відеозапису з відеореєстратора автомобіля ОСОБА_2 , які були досліджені в судовому засіданні в присутності ОСОБА_1 та його захисника.

З відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався прямолінійно в середній смузі руху, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який рухався праворуч відносно нього та намагався випередити автомобіль ОСОБА_2 , скоротив боковий інтервал та впритул наблизився до автомобіля ОСОБА_2 . Внаслідок вказаних дій ОСОБА_1 , автомобіль ОСОБА_2 здійснив маневр перестроювання ліворуч та зупинився, а автомобіль ОСОБА_1 продовжив рух та виїхав на смугу руху ОСОБА_2 . При цьому в крайній правій смузі руху, по якій до маневру скорочення бокового інтервалу рухався автомобіль ОСОБА_1 , були перешкоди у вигляді припаркованих автомобілів.

Таким чином, об`єктивними даними відеозапису спростовуються показання ОСОБА_1 відносно того, що він рухався прямолінійно, а автомобіль ОСОБА_2 здійснив маневр перестроювання праворуч, скоротивши безпечний боковий інтервал між автомобілями.

За таких обставин, оцінюючи в сукупності показання ОСОБА_2 , факт виклику ним працівників поліції, факт наявності на його автомобілі пошкоджень правих дверей, а також об`єктивні дані відеозапису, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 ДТП за вказаних вище обставин.

Оцінюючи аргументи ОСОБА_1 та його захисника щодо відсутності пошкоджень на автомобілі ОСОБА_1 та надані на підтвердження вказаних доводів фотокартки, суд керується таким.

Насамперед суд зазначає, що з моменту виникнення ДТП минуло майже три місяці, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не був позбавлений можливості здійснити ремонт свого автомобіля. Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави вважати доведеним, що технічний стан автомобіля ОСОБА_1 , зафіксований на наданих суду 19.12.2023 фотокартках, є ідентичним стану автомобіля, який мав місце 21.09.2023.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно фотокарток на автомобілі ОСОБА_1 , зокрема на передньому крилі зліва, неподалік від лівої передньої фари, спостерігаються пошкодження лакофарбового покриття.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє вказані аргументи сторони захисту.

Доводи захисника відносно того, що згідно пояснень ОСОБА_2 останній також спочатку залишив місце ДТП та, таким чином, вчинив порушення низки норм ПДР, суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на складався. Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави в межах розгляду даної справи вирішувати питання щодо наявності в діях ОСОБА_2 порушень вимог ПДР та складу адміністративних правопорушень, зокрема передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 , висловлені в судовому засіданні, згідно яких в разі його перестроювання ліворуч на смугу руху автомобіля ОСОБА_2 , останній був зобов`язаний надати йому перевагу в русі, суд відхиляє, оскільки вказані доводи суперечать приписам п. 10.3 ПДР.

Згідно відеозапису, після ДТП ОСОБА_1 продовжив рух, при цьому, від`їхавши на певну відстань від автомобіля ОСОБА_2 , який перестроївся ліворуч та зменшив швидкість руху, показав останньому якийсь знак рукою, висунувши її у вікно. На вказаній обставині зазначив і сам ОСОБА_1 в письмових поясненнях від 16.10.2023, зазначивши, що зробив це з метою показати ОСОБА_2 , щоб він цього не робив.

Ураховуючи наведене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 після вказаних вище подій, будучи достовірно обізнаним про виникнення конфліктної ситуації між ним та ОСОБА_2 , свідомо продовжив рух далі, не зупинившись на місця виникнення ДТП.

Накладення стягнення

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Ураховуючи похилий вік ОСОБА_1 , якому виповнився 71 рік, суд вважає за можливе накласти на нього мінімальне стягнення, передбачене санкціями відповідних статей.

Частинами 1 та 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи наведене, суд накладає на ОСОБА_1 одне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 536 грн. 80 коп., які підлягають стягненню з правопорушника.

Керуючись ст. ст. 33-35, 40-1, 122-4,124, 284 КУПАП

ПОСТАНОВИВ

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850,00 грн.

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400,00 грн.

На підставі ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400,00 грн. (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов