провадження № 3-в/336/7/2023
ПОСТАНОВА

іменем України

10 січня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Людмила Василівна, розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року у справі № 336/4150/22, за нововиявленими обставинами, -

встановив:

09 січня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено стягнення у виді 40 годин громадських робіт, та стягнуто судовий збір в сумі 496,20 грн. Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 грудня 2022 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року, залишена без задоволення.

05 січня 2023 року під час ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення з`ясувалось наявність переліку нововиявлених обставин, які є підставою для перегляду та скасування постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

У своїй заяві просить постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати, закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що чинний КУпАП не містить підстав для перегляду постанов суду про притягнення осіб до адміністративної відповідальності у зв`язку з нововиявленими обставинами. Однак, вважає за доцільне посилатися на те, що з точки зору діючого законодавства України підставою для перегляду рішення по справі про адміністративне правопорушення за нововиявленими обставинами є низка імплементованих в українське законодавство положень матеріального права, посилаючись на аналогію закону та положення КПК України.

Суддя, вивчивши заяву та додані до неї документи, приходить до висновку, що заяву про перегляд за нововиявленими обставинами слід повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.294КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 грудня 2022 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року, залишена без задоволення.

Главою 24-1цього Кодексу також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено. Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

Наведені у заяві посилання на ст. 459 КПК України, є безпідставними.

Вважаю, що дана заява з додатками підлягає поверненню заявнику, як подана з недотриманням встановленого КУпАП порядку провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки чинним КУпАП не передбачено перегляду постанов суду про накладення адміністративного стягнення за нововиявленими обставинами.

Крім того, не передбачено чинним КУпАП (на відміну від інших Законів, до прикладу ЦК України ст.8) і можливості застосування аналогії закону.

Згідно частин 3 та 4 статті 3 Кримінального Кодексу України кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

З наведеного слідує, що кримінальним правопорушенням (незалежно від їх класифікації згідно ст.12 КК України) є виключно передбачене Кримінальним Кодексом України діяння, яке відмежовується від інших близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками правопорушень, наприклад адміністративних, своїм характером, тобто найвищим ступенем суспільної небезпечності.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

З огляду на вказане, підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами із застосування аналогії закону чи аналогії права, на чому наполягає заявник, не вбачається, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Враховуючи викладене, вважаю, що постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами, а тому заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ст. 278, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Повернути заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року у справі № 336/4150/22, за нововиявленими обставинами, особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В. Петренко