Справа № 357/5957/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2023 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олег Гребінь розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспортні дані та РНОКПП в матеріалах справи відсутні, непрацюючого, посвідчення водія НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 230887 від 03.05.2023 року: 03.05.2023 року о 20 год. 51 хв. в Білоцерківському районі, в с. Томилівка по вул. Спортивна, водій керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом евакуації транспортного засобу.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився.

Відповідно до статті 268 КУпАП, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Босенко Ю.Г. в ході судового розгляду вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення заперечував та просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зокрема адвокат Босенко Ю.Г. вказував, що ОСОБА_1 перебував в повністю тверезому стані, наркотичних речовин того дня та напередодні не вживав, тому ознак наркотичного сп`яніння не міг мати, про що свідчать відеозаписи, які відображають цілком нормальну поведінку, чіткі рухи, відсутність порушень мови, тощо. Захисник звертав увагу на неправомірність дій з боку працівників поліції та вказівки поліцейських ОСОБА_1 про те, що якщо останній вживав наркотичні речовини навіть декілька тижнів тому, то ОСОБА_1 слід відмовитись від проходження огляду, оскільки результат огляду вкаже, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. При цьому адвокат Босенко Ю.Г. також акцентував увагу, що поліцейські роз`яснювали ОСОБА_1 , що він має право відмовитись від проходження огляду, що суперечить Правилам дорожнього руху. Тому захисник зазначив, що такі дії з боку працівників поліції є неприпустимими та свідчать про певний тиск на ОСОБА_1 з метою відмови остання від огляду. Крім цього адвокат Босенко Ю.Г. зазначив, що ОСОБА_1 направляли для проходження огляду до незрозумілого медичного закладу, котрий не входить до переліку закладів охорони здоров`я, які проводять огляди водіїв на стан наркотичного чи алкогольного сп`яніння, що свідчить про формальність даного провадження.

В судове засідання призначене на 26 вересня 2023 року захисник ОСОБА_1 адвокат Босенко Ю.Г. не з`явився, 19 вересня 2023 року до канцелярії суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 .

Тому, враховуючи, що ОСОБА_1 достеменно знав про розгляд справи відносно нього Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, заяв та клопотань про відкладення розгляду даної справи до суду не надсилав, та беручи до уваги заяву захисника, а також те, що підстави для відкладення розгляду даної справи відсутні, тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Дослідивши докази, що містяться в справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 230887 від 03.05.2023 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.05.2023, копію постанови про накладення адміністративного стягнення від 03.05.2023, відеозаписи, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається також Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

У диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 230887 від 03.05.2023 року ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом 03.05.2023 року о 20 год. 51 хв. в Білоцерківському районі, в с. Томилівка по вул. Спортивній, з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В графі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що в сп`яніння не був, відмовився бо поспішав.

Дослідивши матеріали справи суддя встановив, що 03.05.2023 року о 20 год. 51 хв. в Білоцерківському районі, в с. Томилівка по вул. Спортивна, водій керував транспортним засобом «ВАЗ 2101» та був зупинений працівниками поліції.

З відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції здійснюють перевірку документів ОСОБА_1 , огляд його автомобіля, після чого один з працівників поліції вказує ОСОБА_1 , що необхідно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. При цьому працівник поліції вказує, що залишки канабісу залишаються в організмі людини двадцять один день, тому результат огляду на стан наркотичного сп`яніння протягом цього часу нібито покаже, що особа перебуває в стані наркотичного сп`яніння, після чого поліцейські запитують чи не вживав ОСОБА_1 протягом місяця наркотичних речовин або ж коли останнього разу він вживав наркотичні речовини. Суд зауважує, що поведінка поліцейського свідчить про те, що працівник поліції ймовірно особисто усвідомлює відсутність в ОСОБА_1 ознак сп`яніння. З розмови працівника поліції та ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_1 вказує, що він перебуває в тверезому стані, оскільки останнім часом наркотичних речовин не вживав та рухався на автомобілі додому з роботи, однак мало місце вживання близько тижня тому.

В подальшому працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що останній має право відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, натомість у разі проходження даного огляду ОСОБА_1 чекає адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП, його буде нібито поставлено на облік у лікаря нарколог, автомобіль буде евакуйовано на штраф-майданчик та поліцейський запитує у ОСОБА_1 чи не буде йому соромно перебувати у лікаря нарколога на обліку.

Після цього поліцейські неодноразово запитують чи бажає ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній тривалий час вагається щодо прийняття рішення, зазначає, що він нічого протиправного не вчинив та запитує в поліцейських як йому слід вчинити, на що працівники поліції знову зазначають, що ОСОБА_1 має може пройти даний огляд або ж має право відмовитись від проходження даного огляду, після чого ОСОБА_1 зазначає, що не бажає проходити огляд.

На іншому відеозаписі вже відображено процес ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення.

З пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 випливає, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Таким чином, відповідно до положень законодавчо врегульованого порядку проведення медичного огляду підставою для його проведення мають бути обґрунтовані підстави вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, становить небезпеку для дорожнього руху і оточення через перебування у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто лише очевидні ознаки сп`яніння, які у сукупності з констатацією відмови від проходження огляду є підставою для кваліфікації дій особи за ознаками відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Суддя враховує ту обставину, що такий огляд має проводитися за наявності очевидних ознак сп`яніння, і не вбачає об`єктивних підстав для направлення ОСОБА_1 для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння. Про відсутність таких передумов свідчить зокрема відеозаписи, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, які вказують, що поліцейським не встановлювалась така ознака сп`яніння ОСОБА_1 як тремтіння пальців рук, та відеозапис вказує на охайний зовнішній вигляд, скоординовані рухи, чіткі відповіді, відсутність сповільненості чи підвищеної жвавості, порушень мови, почервоніння обличчя чи неприродньої блідості, тощо.

Аналіз відеозапису, зокрема поведінки ОСОБА_1 та поліцейського на переконання суду свідчить про перебування ОСОБА_1 у тверезому стані та відсутність ознак сп`яніння, про що ймовірно усвідомлює й сам працівник поліції висуваючи вимогу на проходження огляду, який спочатку вказує про наявність у ОСОБА_1 нібито відсутності реакції зіниць очей на світло, після чого одразу вказує, що у разі вживання канабісу, то протягом не менше 21 дня результат огляду покаже наявність даної речовини в крові особи та лікарем наркологом буде встановлено перебування такої особи у стані наркотичного сп`яніння, а потім працівник поліції запитує чи не вживав ОСОБА_1 наркотичних речовин протягом місця, щоб потім у ОСОБА_1 не було проблем, що свідчить про невпевненість поліцейського про перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані.

Суддя також зазначає, що відповідно до п. 3,4 розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

З п. 7 та 8 розділу ІІІ Інструкції слідує, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Пункт 15 та 16 розділу ІІІ Інструкції визначають, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Таким чином, огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння повинен бути проведений у відповідності до Акту медичного огляду (додатку 3) та з дотриманням вимог Інструкції.

З Акту медичного огляду (додаток 3) слідує, що огляд з метою виявлення стану сп`яніння являє собою комплекс процедур, оглядів, тестувань обстежуваного та заключний діагноз (пункт 25 Акту медичного огляду) встановлюється лише після оцінки всіх клінічних та лабораторних досліджень, після чого видається Висновок на підставі акту медичного огляду.

З наведено слідує, що лише за результатами огляду проведеного лікарем, в ході яких лікар встановлює наявність чи відсутність клінічних ознак наркотичного сп`яніння, а також лабораторних досліджень, якими встановлюється кількісне (скільки нг/мл наркотичного засобу та чи перевищує це значення допустимого порогового рівня) визначення вмісту наркотичного засобу та саме, якого наркотичного засобу в біологічному середовищі, що є базовим критерієм встановлення як самого факту, так і ступеню сп`яніння.

Сліди наркотику та продукти його розпаду залишаються в кровотоці кілька діб, а для виведення наркотиків і їх метаболітів навіть після одноразового прийому потрібно кілька днів, а при систематичному вживанні кілька днів або місяців, проте наявність в організмі особи незначної кількості слідів наркотику та продуктів його розпаду ще не свідчать про перебування такої особи в стані наркотичного сп`яніння.

Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

За змістом статей 1, 13 Закону України "Про Національну поліцію", поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, окрім фіксації правопорушень, здійснює також превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зазначає, що за підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння, працівник поліції зобов`язаний був направити та доставити ОСОБА_1 до відповідного закладу охорони здоров`я для проходження огляду, та лише за результатами (висновку лікаря нарколога) такого огляду вирішувати питання про доцільність складення протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому слід зазначити, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було б можливим лише у тому разі, якби за висновком лікаря нарколога якого було б підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 ствердно вказував, що не перебував в стані сп`яніння та не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, проте згодом під впливом дій (повідомлень недостовірної інформації, роз`яснень, що ОСОБА_1 має право відмовитись від проходження огляду) поліцейського, відмовився від огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, при цьому вказані дії поліцейського суперечить нормам національного законодавства, засадам та завданням органів Національної поліції, тобто, працівником поліції було здійснено вплив на ОСОБА_1 з метою відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та скоєння даного правопорушення, яке в іншому випадку ймовірно не було би ним скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення адміністративного правопорушення та отримати докази його вчинення, а відтак суд не може прийняти докази надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у якості належних та допустимих.

Також суд зазначає, що з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.05.2023 слідує, що працівниками поліції ОСОБА_1 направлявся до «БЦПНТМО», що є незрозумілим для суду закладом охорони здоров`я та заклад з такою абревіатурою не входить до переліку закладів охорони здоров`я Київської області, яким надано право на проведення огляду водіїв з метою виявлення стану сп`яніння.

При цьому найближчим закладом охорони здоров`я, яким надано право на проведення огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в даному випадку є КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» або КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2».

При цьому варто також зауважити, що будь яких доказів щодо неможливості проведення огляду водія ОСОБА_1 в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» або КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», або ж іншому найближчому визначеному для цього закладі охорони здоров`я з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, суддя констатує, що мало місце порушення з боку працівників поліції вимог ч.3 ст. 266 КУпАП та п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та фактично ОСОБА_1 було направлено до неналежного закладу охорони здоров`я, що свідчить про формальність дій працівників поліції, а відтак й відмова ОСОБА_1 від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, котрий не є найближчим та якому не надано право на проведення відповідного огляду, не може бути наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З даного приводу, суддя також зауважує, що згідно із ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Вирішуючи справу, суд враховує, що лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання, висування ж вимоги, що не продиктована об`єктивними передумовами і наповнена лише формальним змістом, не є підставою для її виконання за рахунок шкоди для особистих інтересів особи.

Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини.

Враховуючи вищевикладене, суддя зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Європейський суду з прав людини притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

При цьому, й ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних, допустимих та достатніх доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суддя дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяОлег ГРЕБІНЬ