Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
24.08.2023 Справа №: 368/718/23
провадження 3/368/268/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2023 рокум. Кагарлик

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Кириченко В.І.,з участю адвоката Тилика Т.М., розглянувши справу, яка надійшла від ВП №1 Обухівського ВП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ст . 173 КУпАП.

встановив :

В протоколі від 30.05.2023 року вказано, що ОСОБА_1 , 30.05.2023 року о 13 год. 00 хв. перебуваючи в АДРЕСА_2 біля Свято-Дмитріївського храму вчинив дрібне хуліганство, а саме: виражався нецензурними словами в адресу прихожан, штовхався, чіплявся за одяг, чим вчинив правопорушення передбачене ст.. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Тилик Тарас Михайлович пояснили, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Також ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції не допускали його та прихожан які сповідують таке ж релігійне віровчення як і він до культової споруди яку він закрив на замок а інша частина релігійної громади змінила підлеглість та зайшла до культової споруди. Йому було затиснуто рясу яку він виривав та не штовхався і не чіплявся за одяг.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Ст.. 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

В протоколі не зазначено конкретно з ким штовхався ОСОБА_1 та конкретно за чий одяг він чіплявся, що підлягає доказуванню особою яка склала протокол та не додано доказів на підтвердження вказаних дій.

Не доведено висловлювань нецензурними виразами ОСОБА_1 , так як свідок ОСОБА_2 не підтвердила цієї обставини в судовому засіданні і пояснила, що свою заяву на адресу поліції від 30.05.2023 року в частині нецензурної лайки ОСОБА_1 не підтримує , а підтримує в частині , що він штовхався і чіплявся за одяг без вказання відносно кого конкретно з метою не допустити до культової споруди яку він закрив на замок а релігійна громада в яку вона входить змінила підлеглість та зайшла до культової споруди. Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не з`явились в судове засідання і до протоколу не додавалась їх письмових пояснень. Свідок ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився і в письмових поясненнях від 30.05.2023 року зазначав, що ОСОБА_1 нецензурно висловлювався в бік оточучих, штовхався та заважав представникам влади виконувати свої обов`язки. Ці покази не є достатнім доказом нецензурних висловлвань ОСОБА_1 так як не підтверджуться показами свідка ОСОБА_2 та свідків які допитані за клопотанням ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Також під час допиту свідка ОСОБА_12 захисником щодо і особи ОСОБА_2 остання повідомила суд, що в березні 2022 року спитала ОСОБА_12 як вона відноситься до загибелі дітей в м. Бучі на що остання відповіла що це воля Божа, а ОСОБА_2 не погодилась з нею і сказала, що це вина країни агресора Російської Федерації і її керівництва. ОСОБА_12 в судовому засіданні фактично підтвердила вказані слова а ОСОБА_1 без надання йому слова в судовому засіданні фактично почав підтримувати слова про волю Божу у зв`язку з загибеллю дітей. З вказаних слів ОСОБА_1 суддя вбачає, що він свої переконання за вказаних обставин які фактично передбачають правомірність дій виконавців такої волі, неможливості ефективного спротиву вказаним незаконним діям та неможливість покарання таких виконавців намагається подати як релігійне віровчення яке він сповідує. Свідки які були допитані за клопотанням ОСОБА_1 і знаходились в залі судового засідання не заперечували таких слів ОСОБА_1 та частина з них були членами інших релігійних громад , а саме м.Кагарлика та м. Миронівка.

Також ОСОБА_1 після з`ясування обставин справи в порядку доповнень почав стверджувати , що його релігійне віровчення дає йому велику силу якої повинні боятися представники влади країни жертви агресії і нічого не сказав протягом розгляду справи в адресу представників влади країни агресора.

Також з фрагментів відеозаписів які надані ОСОБА_1 , пояснень свідка ОСОБА_12 про вчинення прориву до культової споруди та показів інших свідків про їх відношення до релігійної громади вбачається, що поліцейські здійснювали охорону громадського порядку так як громадяни які мають свої переконання і маскують під релігійне віровчення на користь країни агресора намагались проникнути до культової будівлі релігійної громади яка змінила підлеглість та сповідують релігійне віровчення яке передбачає активний опір і покарання агресора з метою створення нарізки відеозапису для мережі інтернет без надання повної інфомації для дискредитації роботи правоохоронних органів по охороні громадського порядку в умовах воєнного стану. Це також вбачається з посилань ОСОБА_1 в судовому засіданні, що закордонні колеги телефонували і підтримували його.

Дії ОСОБА_1 не відповідали положенням ст.17 Конституції України про дотримання інформаційної безпеки України яка передбачає , що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Та не відповідає положенням ст.27 Конституції України яка пердбачає, що ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

За таких обставин, у судді, нажаль, відсутні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення і суддя не має на це повноважень .

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн.. У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.247 п.1, ст.284ч.1 п.3, ст. 294 КпАП України, суддя,-

Постановив:

Справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя: Кириченко В.І.