КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/6967/23 Суддя І інстанції - Василенко Т.К.
Провадження № 33/824/4883/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постановою суду встановлено, що 28 липня 2023 року о 22 год. 40 хв. в Київській обл., Броварський район, с. Рожни, вул. Свободи, 63б, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E 280Т», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою приладу Drager - проба 0,66‰ у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2023 та закрити справу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що як вбачається із запису з нагрудної камери патрульного поліцейського, відеозапис розпочинається в момент, коли він підходить до патрульного автомобіля поліцейських. Тобто на відеозаписі чітко видно, що він будь-яких дій з управління автомобілем не здійснював. Навпаки, з відеозапису вбачається, що автомобіль стояв припаркований біля орендованого ним будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, апелянт зазначає, що не підтверджується факт керування ним транспортного засобу і показами свідків. Так, як вбачається із письмових пояснень свідків, вони лише бачили як проводилось його тестування на стан алкогольного сп?яніння алкотестером Драгер, проте сам рух транспортного засобу та його зупинку, як слідує з вищевказаних письмових пояснень, вони не бачили.

Також апелянт вказує, що посилання суду першої інстанції на ту обставину, що на переглянутому у судовому засіданні відеозаписі з бодікамери працівника поліції вбачається, що на запитання останнього він нібито підтвердив, що керував транспортним засобом, то в своєму клопотанні про закриття провадження у справі та безпосередньо у судовому засіданні він пояснював, що спочатку він невірно зрозумів поліцейських та подумав, що поліцейські підозрюють його в порушенні правил дорожнього руху під час його короткотривалої поїздки по воду до сусіда, яка була здійснена ще до вживання алкоголю, тому він дійсно спочатку намагався пояснити їм, що проїхав всього три будинки від свого дому і не міг в принципі порушити будь-яких правил дорожнього руху.

Крім того, апелянт зазначає, що в подальшому, після того як поліцейські почали складати протокол про адміністративне правопорушення він вже зрозумів, що поліцейські хибно оцінили обставини справи та підозрюють його не в порушенні правил дорожнього руку під час його поїздки по воду, а в керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Зрозумівши це він неодноразово пояснював поліцейським, що після того, як вживав алкоголь, автомобілем не керував, проте поліцейські проігнорували вказані ним обставини справи, а сам момент де він пояснює вказані факти на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського дивним чином відсутній, так як сам відеозапис, всупереч ч. 2 ст. 266 КУПАП, п. 5 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026, не є безперервним.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції залишилось невирішеним його клопотання про допит у судовому засіданні свідків, яке містилось у його клопотанні про закриття провадження у справі, які могли б підтвердити обставини справи, на які він посилався в судовому засіданні. Вказаними діями суд першої інстанції фактично позбавив його права на захист, що свідчить про обвинувальний ухил судового процесу.

До апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду не з`явився, в судовому засіданні адвокат Яковенко А.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи за відсутності його підзахисного, а тому враховуючи положення ч.6 ст. 294 КУпАП, вважаю можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Яковенко А.О. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 1 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Всупереч доводами апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ№ 232411, з якого вбачається, що 28 липня 2023 року о 22 год. 40 хв. в Київській обл., Броварський район, с. Рожни, вул. Свободи, 63б, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E 280Т», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою приладу Drager - проба 0,66‰ у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та який в графі пояснення особи вказав, що проїхав 50 метрів, забирав воду.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, а саме тестом, цифровий показник якого становить 0,66 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰) (а.с.5).

Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яким ОСОБА_1 погодився засвідчивши своїм підписом (а.с.4), поясненнями свідків (а.с.6), відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції ( а.с.7).

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі, приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката про те, що транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не керував, та в матеріалах справи, у тому числі і відеозаписі відсутні докази, які б безпосередньо підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то вони є неспроможними, з огляду на наступне.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З досліджених під час апеляційного розгляду відеозаписів події вбачається, що під час активації відеокамери на місці події працівник поліції з`ясовує у ОСОБА_1 його анкетні данні та відомості щодо автомобіля, яким він керував, на що ОСОБА_1 вказує, що рухався на автомобілі «Mercedes-Benz» с. Рожни. Надалі працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу. За добровільної згоди ОСОБА_1 , працівниками поліції проведено його огляд з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», результат якого показав 0,66 проміле (при допустимих 0,2). Достовірність результату огляду ОСОБА_1 не заперечував. Після чого, поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП і відсторонено ОСОБА_1 від керування.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з відеозапису місця події чітко вбачається, що ОСОБА_2 не лише не заперечував, що керував автомобілем, а й сам підтвердив поліцейським, що керував автомобілем «Mercedes-Benz» с. Рожни. Достовірність результату огляду не заперечував, запросив знайомого, якому було передано автомобіль. При цьому, ні під час встановлення особи ОСОБА_1 , ні під час проходження огляду та в подальшому під час складання протоколу ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем, навпаки, в протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення вказав, що проїхав 50 метрів - забирав воду. Жодних порушень з боку працівників поліції чи процедури огляду зазначений відеозапис не містить, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не усвідомлював того, що поліцейські підозрюють його у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, і вважав, що його хочуть притягнути до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, то вони спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, відповідно до якого, працівником поліції, одразу після з`ясування даних щодо особи ОСОБА_1 , було повідомлено останнього про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився без жодних зауважень та заперечень. Окрім того, поліцейським було оголошено ОСОБА_1 не лише статтю, яка ставиться йому у провину, а й об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, те, що його притягують до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Безпідставними є і твердження захисника про порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, щодо безперервності відеозапису місця події, оскільки долучений до протоколу відеозапис місця події має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце після прибуття працівників поліції на місце виклику, розвиток спілкування співробітників поліції із водієм та свідками, на ньому чітко зафіксовано пропозицію ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння та проходження самого огляду, цифровий показник якого становить 0,66 ‰, тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП.

Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому посилання захисника на те, що судом першої інстанції не було викликано і допитано заявлених ним свідків, є неспроможними. Більш того, посилаючись на допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду в частині недопиту свідків, захисник в судовому засіданні апеляційної інстанції жодних клопотань з цього приводу на усунення допущеної, на його думку, неповноти, не заявляв.

Відтак, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2023, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал