Справа № 737/69/23 Головуючий у 1 інстанції Лібстер А. С.
Провадження № 33/4823/340/23
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель м. Чернігова, громадянин України, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, неодружений, має чотирьох неповнолітніх дітей, офіційно не працює,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. судового збору.

Як установив суд, 23 липня 2022 року в 00 год. 00 хв. по вул. Тракторна, у селі Бакланова Муравійка, Чернігівського району та області, ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини; нестійка хода. На порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію постанови він отримав поштою 03 квітня 2023 року, що підтверджується відповідними документами Укрпошти, постанову суду скасувати, а провадження щодо нього закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотивує тим, що у матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази керування ним транспортним засобом. Його доводи узгоджуються з його письмовими поясненнями, наданими працівникам поліції, що після сварки із співмешканкою та її погроз пошкодити автомобіль, відігнав автомобіль у місце, де його виявили працівники поліції. Після приїзду працівників поліції, він особисто повідомив їх про те, що дійсно вживав алкоголь, тому не бачив необхідності проходити огляд на стан сп`яніння саме у медичному закладі. Саме такі обставини і зафіксовані на відеозапису, який досліджений місцевим судом. Взагалі, поза увагою суду залишилась також та обставина, що йому не було запропоновано пройти медичний огляд на місці.

Також звертає увагу, що у матеріалах справи немає «Направлення на огляд водія транспортного засобу до лікувального закладу …».

Сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумнівів.

Що стосується фактично єдиного доказу, який на думку місцевого суду підтверджує його вину, а саме відеозапис, доданий до протоколу, складається з 5 частин та на ньому не зафіксовано рух його транспортного засобу. Відеодоказів того, що він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції в матеріалах справи немає.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, пояснюючи, що він сховав автомобіль, за який власнику повинен був сплатити гроші частинами, щоб його не побила співмешканка. Власник автомобіля по JPS трекеру встановив місце знаходження автомобіля та заблокував його рух. Він випив спирту з аптечки вже після того, як зупинив автомобіль та ліг на задньому сидінні спати. У стані сп`яніння, він автомобілем не керував.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, переглянувши відеозапис та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Судове засідання 27 березня 2023 року у місцевому суді відбувалося за відсутності ОСОБА_1 , копію постанови суду він тримав лише 03 квітня 2023 року, що підтверджується відповідними документами Укрпошти, а тому наявні підстави для поновлення йому строку на оскарження.

Дійсно, водій ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, але як вбачається з рапорту поліцейського, останні прибули на місце за повідомленням від громадянки ОСОБА_2 , яка заявила, що її співмешканець ОСОБА_1 її побив і перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння забрав її автомобіль марки Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 та поїхав в невідомому напрямку.

Транспортний засіб такої марки, як заявляла ОСОБА_2 , був виявлений працівниками поліції на вул. Тракторна, 1 с. Бакланова Муравійка, Чернігівського району, у той час як заявниця вказала, що автомобіль належить їй і був забраний з вул. Медичної, 7 цього ж населеного пункту.

ОСОБА_1 поліцейським пояснював, що під час комендантської години поїхав на автомобілі, так як співмешканка громадянка ОСОБА_2 погрожувала розбити автомобіль.

Чинне законодавство, в тому числі Правила дорожнього руху, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення було наведено в п. 27 ПВС України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За вимогами п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

Крім того в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

У той же час поліцейські не можуть перевірити стан водія під час руху транспортного засобу, така можливість виникає тільки після зупинки транспортного засобу.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння передбачає як огляд на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я.

У ОСОБА_1 був відчутний різкий запах алкоголю з порожнини рота і нестійка хода, що давало поліцейському законні підстави вимагати проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Видача водію направлення на проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння чинним законодавством не передбачена. Таке направлення оформлюється поліцейським виключно для лікаря закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія від проходження такого огляду, логічним є його відсутність.

Щодо посилання апелянта на не безперервність відеозапису, то воно є слушним, однак жодним чином не спростовує вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, навпаки, на зазначеному відео міститься неодноразове твердження особи, що притягується до адміністративної відповідальності про те, що він, дійсно вживав спиртні напої, виникла сварка зі співмешканкою, потім він взяв ключі і документи та керував автомобілем.

Про те, що ОСОБА_1 вживав спирт як заспокійливе після зупинки автомобіля, поліцейським не заявляв. Навпаки уникав відповіді на питання поліцейського чи вживали спиртне, в якій кількості та коли.

Також видно, що на вимогу поліцейського проїхати до лікарні ОСОБА_1 відмовляється. При цьому, незважаючи на відсутність на відео моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в ході розмови з працівниками поліції водій пояснює, що він їхав у нетверезому стані на автомобілі через співмешканку ОСОБА_2 , яка під час сварки погрожувала розбити автомобіль.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наголошуючи на тому, що поліцейськими та судом були порушені його права, ОСОБА_1 не звернув уваги на те, що докази таких порушень відсутні, в той час як він сам окрім прав, наділений ще і обов`язками, яких має неухильно дотримуватись, тим більше, керуючи джерелом підвищеної небезпеки автомобілем.

З урахуванням викладеного, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець