ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/473/23 Номер провадження 33/814/1696/23Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Галушко А.О.

захисника Мороза С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мороза Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 31.01.23 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 31.01.23 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , працюючого в/ч НОМЕР_1 старшим водієм 3 роти охорони батальйону охорони, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 20.01.2023 близько 22:00 год. старший солдат ОСОБА_1 недбало ставився до обов`язків військової служби самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та направився по особистих справах при цьому нікого не попередив.

29.01.23 солдат ОСОБА_1 згідно графіку чергування самовільно залишив територію в/ч НОМЕР_1 та направився в особистих справах. До військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 повернувся лише 30.01.23 року о 01:00 год.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Мороз С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження закрити в зв`язку з відсутністю в діях притягнутого складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує, що положеннями ст. 172-15 КУпАП визначена відповідальність військової службової особи, яка в цьому випадку є спеціальним суб`єктом відповідності. Між тим, притягнутий ОСОБА_1 не відноситься до вказаного суб`єкта, не наділений повноваженнями службової військової особи, оскільки є солдатом- старшим водієм взводу охорони, тому на нього не може поширюватись відповідність, визначена ст. 172-15 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою захисником Мороз С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що копію оскаржуваної постанови від 31.01.2023 отримано захисником 21.09.23, після чого 02.10.23 у 10-денний термін надіслана апеляційна скаргу до місцевого суду засобами поштового зв`язку.

Перевіривши підстави заявленого клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про можливість поновити строк на апеляційне оскарження.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь в судовому засіданні під час винесення судом рішення по справі. Копію самої постанови правопорушник отримав 21.09.23, що доводиться матеріалами справи та 02.10.2023 засобами поштового зв`язку ним була подана апеляційна скарга.

Доказів участі правопорушника та його захисника в ході розгляду справи та в судовому засіданні матеріали справи не містять, оскільки в справі відсутній сам протокол судового засідання.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, як пропущеного з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія КИП №24, 20.01.23 солдат ОСОБА_1 перебував на службі та заступив на чергування по охороні визначеної позиції на території військової частини НОМЕР_1 , виконував обов`язки військової служби, тобто здійснював охорону визначеної позиції згідно затвердженого графіку чергувань.

Згідно графіку чергувань, який складений на добу (з ранку 10.01.23 до ранку 21.01.23), 21.01.23 у період з 02.00 год. до 04.00 год. на чергуванні повинен був перебувати старший солдат ОСОБА_1 .

Проте, 20.01.23 приблизно о 22.00 год. старший солдат ОСОБА_1 , недбало ставлячись до обов`язків військової служби, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та направився по особистих справах, при цьому нікого із посадових осіб військової частини про це не попередив та дозволу на убуття за межі розташування позиції на військової частини не отримував.

Таким чином, у визначену графіком зміну по охороні вказаної позиції 21.01.23 з 02.00 год. до 04.00 год. старший солдат ОСОБА_1 на чергування не заступив, оскільки 20.01.23 приблизно о 22.00 год. самовільно залишив територію військової частини та силами військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 здійснювався його розшук.

До військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 повернувся лише 21.01.23 приблизно о 16:57 год.

Крім цього, 29.01.23 солдат ОСОБА_1 перебував на службі та заступив на чергування по охороні визначеної позиції на території військової частини НОМЕР_1 , виконував обов`язки військової служби, тобто здійснював охорону визначеної позиції згідно затвердженого графіку чергувань.

Згідно графіку чергувань, який складений на добу (з ранку 29.01.23 до ранку 30.01.23), з 22:00 год 29.01.23 по 00:00 год. 30.01.23 на чергуванні повинен був перебувати старший солдат ОСОБА_1 .

Проте, 29.01.23 приблизно о 18:00 год. старший солдат ОСОБА_1 , недбало ставлячись до обов`язків військової служби, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та направився по особистих справах. Час проводив на власний розсуд не пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, у визначеному графіком зміну по охороні визначеної позиції з 22:00 год. 29.01.23 по 00:00 год. 30.01.23 старший солдат ОСОБА_1 на чергування не заступив, оскільки 29.01.23 приблизно о 18:00 год. самовільно залишив територію військової частини та силами військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 здійснювався його розшук.

До військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 повернувся лише 30.01.23 приблизно о 01:00 год.

Внаслідок свого недисциплінованого, недбалого ставлення до військової служби, систематично грубо порушуючи вимоги статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та статей 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту, старший солдат ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду, 20.01.23 год. близько 22.00 год. та 29.01.23 близько 18.00 год. під час несення служби з охорони військового об`єкта (чергування) самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та в подальшому не здійснював у визначений час охорону військового об`єкта (чергування), що призвело до зниження боєздатності підрозділу (зниження пильності та збільшення втоми військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які разом із старшим солдатом ОСОБА_1 заступили на чергування).

Правопорушення не заподіяло матеріальної шкоди.

Погодившись з доведенням обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в діях притягнутого складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з вказаним висновком суду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції старший солдат ОСОБА_2 згідно графіку чергування самовільно залишив територію військової частини та направився по особистих справах, не попередивши по це відповідними чином своїх командирів.

Тобто, з викладених в протоколі обставин правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем в званні старшого солдата самовільно залишив військову частину (місце служби).

Разом з цим, подібне правопорушення та відповідальність за нього урегульовано положеннями ст. 172-11 КУпАП, яка не інкримінується останньому.

Натомість дії ОСОБА_1 як військовослужбовця кваліфіковані за ст. 172-15 КУпАП, яка встановлює відповідальність за недбале ставлення до військової служби, скоєне військовою службовою особою.

Згідно ч. 12 ст. 6 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є солдатом та входить до рядового складу (ст. 5 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), тому не відноситься до категорії військових службових осіб, які є спеціальними суб`єктами відповідальності за ст. 172-15 КУпАП.

При вирішенні питання кваліфікації дій військовослужбовця ОСОБА_1 , апеляційний суд керується усталеною практикою ЄСПЛ, який у справі «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08 зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, або відшукувати докази винуватості інших осіб, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За вказаних обставин, апеляційний суд не наділений дискрецією самостійно перекваліфіковувати дії правопорушника та змінювати інкриміноване в адмінпротоколі правопорушення за ст. 172-15 КУпАП на ст. 172-11 КУпАП.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що посада солдата відноситься до рядового складу, а відтак не може відноситись до категорії військових службових осіб, які наділені певними владними повноваженнями та є спеціальними суб`єктами відповідальності в разі недбалого ставлення до військової служби, провадження по справі про притягненням старшого солдата ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підлягає закриттю з підстав відсутності в діях останнього складу адімнправопорушення за вказаною статтею.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити захиснику Морозу Сергію Вікторовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Полтави від 31 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Мороза Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 31 січня 2023 року скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , який притягується до відповідальності, передбаченої частиною 2 статтею 172-15 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна