Справа № 721/148/23
Провадження № 3/721/145/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Путильський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Стефанко У.Д., за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Путила справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

23.02.2023 року о 17 год. 55 хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост» був затриманий ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 за спробу незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску на напрямку 672 прикордонного знаку на відстані до 30000 метрів від лінії державного кордону, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги cт.cт. 9, 12 ЗУ України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

23.02.2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання в якому зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №133920 від 23.02.2023 року складений відносно нього не відповідає дійсним обставинам справи, є необґрунтованим та незаконним. Так 23.03.2023 року він зі своїм другом ОСОБА_2 їхали в гості до його знайомого ОСОБА_3 , який проживає в с. Дихтинець. По дорозі з м. Чернівці, на перехресті перед с. Дихтинець, рейсовий автобус, на якому вони їхали, зупинився, в салон зайшли прикордонники та вивели на вулицю його та ОСОБА_2 для перевірки документів. Повідомили, що мають здійснити огляд речей і на своєму авто зеленого кольору (джип), відвезли в с. Селятин де і склали Протокол про адміністративне правопорушення та Протокол про адміністративне затримання. Протримавши їх чотири години, без особистих речей, в тому числі мобільних телефонів, прикордонники під психологічним тиском змусили поставити підписи в протоколах про адміністративне правопорушення та про адміністративне затримання, пам`ятці щодо процесуальних прав особи та в клопотанні про розгляд справи без його участі, після чого їх відпустили. Вказує, що в усних та письмових поясненнях зазначав, що не мав мети перетинати Державний кордон України, на підтвердження чого показував квитки АТ Укрзалізниці в напрямку Чернівці-Київ на 25.02.2023 року, однак його пояснення до уваги не було взято. В Селятинській ОТГ Вижницького району він перебував, як зазначено в протоколі, тільки тому, що після затримання працівники прикордонної служби самі відвезли їх в с. Селятин. Просив справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день, місце та час розгляду справи, але причин неявки суду не повідомив, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надав. Однак слід урахувати, що вказана особа була належним чином повідомленою, зокрема відповідно до положень ст. 268, 277-2 КУпАП України. При цьому, на думку суду, учасник справи, який задіяний в її розгляді, зобов`язаний з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у його справі, добросовісно користуватись належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Ці висновки дають підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях, при цьому суд виходить з наступногою.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною 2 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України, в тому числі групою осіб, будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №133920 від 23.02.2023 року ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 23.02.2023 року о 17 год. 55 хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост» був затриманий спільно з ОСОБА_2 за спробу незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску на напрямку 672 прикордонного знаку на відстані до 30000 метрів від лінії державного кордону, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

З наявного в матеріалах справи пояснення ОСОБА_1 вбачається, що він приїхав з Києва у Чернівецьку область на два дні з метою відвідати свого знайомого ОСОБА_4 , який проживає у прикордонному районі в с. Дихтинець, де його затримали прикордонники, за спробу незаконного перетину Держаного кордону України. Однак наміру перетинати державний кордон не мав, у напрямку кордону він не рухався, мав залізничні квитки у зворотньому напрямку.

Крім того в матеріалах справи відсутні пояснення ОСОБА_2 , із яким, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був затриманий.

Будь-яких інших переконливих доказів матеріали справи не містять, факт перетинання кордону ОСОБА_1 не зафіксовано, також не доведено, що в останнього був умисел на спробу перетинання державного кордону України.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що у діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони складу адміністративного правопорушення, тобто відсутні правові підстави притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, неможливо встановити наявність складу вказаного адміністративного правопорушення, та як із фабули викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення це не видається можливим.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 62 ч. 3 Конституції України встановлено, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 204-1, ст. 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Уляна СТЕФАНКО