Березівський районний суд Одеської області
24.08.2023
Справа № 494/1576/23
Провадження № 3/494/911/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2023 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

24.08.2023 року до Березівського районного суду Одеської області від СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшов протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ВАВ №561533 від 22.08.2023 року про адміністративне правопорушення вбачається, що 22.08.2023 року о 22 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав її, ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю. Своїми протиправними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, так як протягом року, а саме 10.05.2023 року, він вже притягався Березівським районним судом Одеської області до адміністративної відповідальності за однорідне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши адміністративну справу суд вважає наступне.

Зазначені в протоколі дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Так з пояснень ОСОБА_1 від 22.08.2023 року, доданих до матеріалів справи, вбачається, що 22.08.2023 року його співмешканка ОСОБА_2 прийшла від подруги в стані алкогольного сп`яніння та почала кричати щоб він прибрав машину в гараж, коли він не відразу прибрав машину в гараж, його співмешканка взяла вила та почала бити по машині, в ході цього пробила колесо, тоді ОСОБА_1 вирішив прибрати її в гараж, потім щоб не продовжувати конфлікт, ОСОБА_1 пішов спати в літню кухню, після чого ОСОБА_2 взяла маленьку сокиру і почала виганяти його з дому . ОСОБА_1 проігнорував дії ОСОБА_2 та замкнув двері до літньої кухні зсередини і чекав працівників поліції.

З приводу події, яка відбулась 22.08.2023 року, ОСОБА_2 пояснила наступне: у вечірній час 22.08.2023 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_2 прийшла додому, син вже відпочивав, а співмешканець ОСОБА_1 сидів на кухні та почав безпричинно ображати нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, взяв у руки сапу та почав погрожувати нею, але не бив, штовхнув ОСОБА_2 та вона впала на землю, після чого викликала працівників поліції та він забрав її телефон марки «Самсунг» та сумочку. По приїзду працівників поліції співмешканець віддав сумочку та телефон, але в телефоні було пошкоджено скло. Від проходження СМЕ відмовилась.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardov.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Разом з тим від домашнього насильства слід відрізняти такі категорії як конфлікт та сварка. Так конфліктом є зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною тенденцій (потреб, інтересів, ціннісних орієнтацій, соціальних установок, планів тощо) у свідомості окремо взятого індивіда, в міжособистісних взаємодіях та міжособистісних стосунках індивідів чи груп людей.

Сваркою ж є гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами; стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що між ним та його співмешканкою ОСОБА_2 сталася сварка саме на побутовому ґрунті.

Враховуючи обставини події, що мала місце 22.08.2023 року о 22 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , суд вважає недоведеним факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 по відношенню до потерпілої ОСОБА_2 , оскільки подані матеріали дають підстави вважати, що мала місце саме конфліктна ситуація у сім`ї.

Зазначені докази у своїй сукупності не дозволяють зробити висновок «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому правопорушення та взагалі ставлять під сумнів фактичні обставини, які викладені у протоколі, оскільки вони суттєво відрізняються від пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Таким чином, в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, які б підтверджували вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що здійснення правопорушення ОСОБА_1 не підтверджене відповідними доказами, тому відсутні правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Відтак, на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.7, 247, 283, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Суддя Панчишин А.Ю.