Справа № 758/3137/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Київ

01 травня 2023 року

Суддя Подільського районного суду міста Києва Бузунко О.А., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 122 КУпАП,

у присутності ОСОБА_1 ,

адвоката Племяннікова Б.Д.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 11 березня 2023 року близько о 09 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , в Києві по Великій Кільцевій дорозі в сторону пр-ту Мінського, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухаючись в попутному напрямку, різко змінив напрямок руху та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні водій ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив суду, що, керуючи транспортним засобом «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , в Києві по Великій Кільцевій дорозі, рухаючись в середній смузі руху, перед зміною напрямку руху переконався, що перешкод не має, інших автомобілів не було, перетнув на половину роздільну смугу, коли раптом почув звуковий сигнал і звук гальмування. Після цього він повернувся в свою смугу руху та почув удар, його обігнав автомобіль «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , від якого полетіли уламки.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 11 березня 2023 року о 09 годині 45 хвилин рухався на автомобілі «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , в Києві в правій смузі попутного напрямку зі швидкістю 50 км/год. В лівій смузі рухався автомобіль «Skoda» приблизно зі швидкістю 30 км/год. Знаходячись приблизно за 6 метрів попереду від автомобіля «Audi», водій автомобіля «Skoda» несподівано з лівої смуги попутного напрямку руху без увімкнення покажчику повороту почав різко змінювати напрямок руху з лівої смуги в праву, не надаючи перевагу в русі автомобілю «Audi», на що він застосував гальмування на взяв праворуч. Коли автомобіль «Skoda» повернувся в ліву (середню) смугу руху, він намагався повернутися в свою (праву крайню) смугу руху, проте задньою правою частиною свого автомобіля зачепив автомобіль ВАЗ, який знаходився на узбіччі.

В судовому засіданні допитаний ОСОБА_3 пояснив суду, що він зупинив свій автомобіль «ВАЗ 2102» на узбіччі для того, щоб відремонтувати. Самостійно це йому зробити не вдалося, тому він зателефонував сину, якого очікував і тому періодично дивився на дорогу. Перебуваючи біля автомобіля він бачив як автомобіль «Skoda», не вмикаючи покажчик повороту, почав перелаштовуватися з праву (крайню) смугу руху перед автомобілем «Audi», з огляду на що водій автомобіля «Audi» різко загальмував, подав звуковий сигнал та почав зміщуватися праворуч. Водій автомобіля «Skoda» повернувся в свою смугу руху, проте водій автомобіля «Audi» все одно допустив з ним зіткнення. Його автомобіль «ВАЗ 2102» після ДТП був дещо зміщений своєю передньою частиною в бік дороги. Вказане сталося внаслідок удару.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи сторони захисту, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. У відповідності до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-5 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину -тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України (далі -ПДР України) вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 2.3 Д ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Вимога цього пункту передбачає повну відповідальність водія, що починає рух, перебудування чи змінює напрямок, за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо попередження можливих наслідків у результаті виникнення небезпечних ситуацій.

Під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти маневр, пов`язаний хоча б з незначною зміною напрямку руху по відношенню до поздовжньої осі проїзної частини.

На підставі ст. 280 КУпАП судом було встановлено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме факт вчинення адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні.

Винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 023514 від 11 березня 2023 року (в якому викладена суть вчиненого правопорушення),

поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним як в судовому засіданні, так і викладені письмово під час оформлення ДТП, стосовно того, що він дійсно змінював напрямок руху та в подальшому повернувся на смугу свого руху,

поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що водій ОСОБА_1 різко почав переміщуватися в смугу руху, на якій перебував ОСОБА_2 , що змусило ОСОБА_2 реагувати на ситуацію.

Надаючи оцінку вказаним доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , в порушення вимог пункту 10.1 ПДР, які передбачають, що водій перед початком перестроювання повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед виконанням автомобілем «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , маневру переміщення в іншу смугу руху не переконався в безпечності цього маневру, що призвело до часткового виїзду вказаного автомобіля на полосу, по якій вже рухався автомобіль «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що в свою чергу призвело до створення аварійної ситуації, для уникнення якої водій ОСОБА_2 був змушений звернути ліворуч та в подальшому зачепив автомобіль «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_3 .

За наведених вище обставин суд дійшов беззаперечного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

При постановленні рішення у справі суд вдався до детальної оцінки зібраних доказів з метою прийняття справедливого і обґрунтованого рішення, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та з метою виключення будь-якого роду сумнівів ОСОБА_1 щодо незаконності прийнятого рішення, оскільки протиправні дії повинні мати наслідком відповідальність, установлену законом. За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд врахував, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто, в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд вважає за необхідне з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування, оскільки вважає, що такий вид стягнення сформує у нього звичку законослухняної поведінки. При призначенні виду стягнення судом також враховано наслідки, що настали.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 536 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. 33, 40-1, ч. 5 ст. 122 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі не сплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Олена БУЗУНКО