КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/2137/23 Головуючий у І інстанції Журавська О.В.
Провадження № 33/824/1943/2023 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києвавід 16 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн), за ст. 130 ч. 1 КУпАП - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Деснянського районного суду м. Києвавід 16 березня 2023 року скасувати, провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейськими, не прийнято до уваги пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, внаслідок чого було винесено незаконне рішення.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №441741 не долучено показання свідків, які були вказані в протоколі, а пояснення ОСОБА_1 не можна вважати доказом, так як вони були написані останнім під примусом поліцейських, що підтверджується відеозаписом.

Крім того, схема місця ДТП складена з порушеннями Наказу МВС України № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року, оскільки не відображає інформація, а саме: графічно не зображено та не зафіксовано: ділянка дороги, на якій сталась ДТП, сліди гальмівного шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; ширина проїжджої частини разом; ширина тротуарів, узбіччя; розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття.

В апеляційній скарзі вказано, що з відеозаписів, наданих суду працівниками поліції вбачається, що під час складання протоколу ОСОБА_1 його права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, були роз`яснені вже після проведення огляду за допомогою приладу «Драгер», що є порушенням Наказу МВС України № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року, що фактично позбавило ОСОБА_1 його права на захист.

Крім того, ОСОБА_1 з тестом за допомогою приладу «Драгер» не погодився та звернувся до працівників поліції з проханням про проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Лісовий Р.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Лісового Р.О., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить висновку про залишення її без задоволення, враховуючи наступне.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується даними протоколів про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, результатами проведення тесту за допомогою приладу «Драгер» - 1,17%, який він не оспорював, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , самого ОСОБА_1 , відеозаписом події.

З даним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно, всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так відповідно до п.10.9. ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Разом з тим, статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він під час скоєння ДТП нікому не завдав шкоди не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №439561, з якого вбачається, що ОСОБА_1 27 січня 2023 року о 22 год. 32 хв. в м. Києві по вул. Закревського, 95, керуючи транспортним засобом «Ford Tempo», номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Hyundai Getz», номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, даний протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень;

- схемою місця ДТП, що сталося 27 січня 2023 року, в якій зафіксоване кінцеве розташування транспортних засобів: автомобіля «Ford Tempo», номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «Hyundai Getz», номерний знак НОМЕР_2 , схема підписана ОСОБА_1 без зауважень;

- письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , з яких слідує, що 27 січня 2023 року останній, керуючи автомобілем «Ford Tempo», рухаючись заднім ходом задів автомобіль з номерним знаком « НОМЕР_3 ».

Крім того, з відеозапису вбачається, що під час оформлення матеріалів адміністративного провадження та спілкування з поліцейськими, було виявлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, п.2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту 2.9А Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 441741 від 27 січня 2023 року, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень;

- чеком приладу «Drager Alcotest 68200» № ARНК-0541 з результатами тесту на стан алкогольного сп`яніння від 27 січня 2023 року - 1,17 %, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17 жовтня 2022 року;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 січня 2023;

- відеозаписом, здійснений на нагрудну відеокамеру (відеореєстратор) № 473493, на якому зафіксовані обставини проведеного огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння;

- поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вказано, що водій ОСОБА_1 погодився у встановленому Законом порядку пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», результат тесту - 1,17 %.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Вимогами частини другої статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2, 3 статті 266 КУпАП, пункти 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452).

Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395.

Пунктом першим Розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 визнає факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не висловлює заперечень щодо показників приладу «Drager Alcotest 68200», прилад № ARНК-0541.

Підстави вважати вищевказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності свідчать про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП. Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності, у тому числі відеозаписом.

В рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновки судді місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають нормам чинного законодавства.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при розгляді даної справи в суді першої інстанції, які б стали підставою для скасування оскаржуваної постанови судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доказів порушення судом першої інстанції ст. 268 КУпАП судом апеляційної інстанції під час перегляду постанови Деснянського районного суду м. Києвавід 16 березня 2023 року не виявлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 з тестом за допомогою приладу «Драгер» не погодився та звернувся до працівників поліції з проханням про проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, зокрема наявним відеозаписом.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом є надуманими та спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою, де останній зобов`язався не керувати транспортним засобом протягом 48 годин.

Доводи апеляції про те, що поліцейськими було порушено процедуру огляду водіїв, не знайшли свого підтвердження, оскільки поліцейські діяли відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09 листопада 2015 № 1452/735.

Доказів порушення працівниками поліції вказаної інструкції матеріали справи про адміністративне правопорушення в собі не містять та скаржником не подані ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які були дослідженні в суді першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Постанову Деснянського районного суду м. Києвавід 16 березня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній