Справа № 308/2905/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кондратенка Д.В., розглянувши матеріали справи, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

працюючого директором ТОВ «Комфорт-Сіті Ужгород», який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

09.02.2023 року о 22.17 год. в м. Ужгород на перехресті вул. Капушанська - пр. Свободи, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «LAND ROVER», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, 09.02.2023р. о 22 год. 46 хв., щ обуло зафіксовано на БК №470290, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

12.04.2023 на електронну адресу суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Кондратенка Д.В. поступили пояснення, в яких зазначив, що протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП вважає необгунтованим, обставини викладені в ньому не відповідають дійсності, діям ОСОБА_1 надана невідповідна юридична оцінка.

Вказано , що дії ОСОБА_1 не містять складу адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відомості, викладені у протоколі належним чином не зафіксовані, жоден з доданих до протоколу документіта відеоматеріали не містить в собі доказів наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Протокол серії ДПР18 №518599 від 09.02.2023 року не відповідає встановленій формі, затвердженій додатком №1 до Інструкції, був складений з порушенням положень п. 11 розділу 2 Інструкції, а також порушенням положення ст. 256 КУпАП. Так, всупереч вказаним вимогам ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не роз`яснено його права, передбачені статтями 55, 56, 59 Конституції України. Додаткових пам`яток чи розписок про ознайомлення ОСОБА_1 з правами, передбаченими вказаними нормами, в тому числі й у письмовому поясненні матеріали не містять. Крім цього, відповідно до змісту переглянутих відеозаписів, інспектором під час складання вищевказаного протоколу взагалі не роз`яснювалося ОСОБА_1 жодних прав. Окрім цього, стислий опис обставин правопорушення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто фабула протоколу не відповідає правовій кваліфікації правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також зазначено, що згідно п.6 розділу X Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. В порушення вимог вищевказаних нормативних документів, інспектором не залучалися свідки для фіксування відмови, а також не зазначені дії ОСОБА_1 , щодо ухилення, що є порушенням порядку оформлення матеріалів адміністративного правопорушення та тягне за собою невідповідність вказаного протоколу законодавству, що тягне за собою відсутність доказового значення даного документу для справи.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Аналіз вищевказаного свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. При цьому, матеріали справи не містять жодних направлень, що вказує на порушення процедури огляду на стан сп`яніння, що вказує на грубі порушення під час складання адмінматеріалів щодо ОСОБА_1 .

Аналізуючи відеозаписи з нагрудних камер поліцейських чітко вбачається, що ОСОБА_1 не відмовляється від проходження огляду. Він не висловив незгоду з проходженням медичного огляду жодного разу. При цьому, ОСОБА_1 вимагав у інспектора назвати підстави для проходження такого огляду і ця вимога грунтувалася на вимогах закону, оскільки намагання інспектора примусити ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння були безпідставними та не законними. Під час спілкування з поліцейськими, водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці. Відеозаписом не зафіксовано відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, роз`яснення йому його процесуальних прав та суті його провопорушення, не надано можливостьі скористатися послугами захисника, чим порушено його право на захист.

Крім цього, працівниками поліції не було доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Також зазначено, що безпідставність зупинки та недійсність вказаного протоколу були доведені та закріплені судовим рішенням під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 308/2495/23. За результатом розгляду даної справи судом було прийняте рішення про закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вказано, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Крім того, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, а саме, акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

За таких обставин працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції.

Щодо рапорту працівника поліції вважають, що він не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а.

Вказує, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо обставин його вчинення є надуманими, не доводяться достатніми доказами, факт складання протоколу є незаконним, оскільки у інспектора не було підстав зупиняти транспортний засіб а тому вважаємо , що провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Просить провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.І статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні 02.05.2023 ОСОБА_1 свою вину за ч.1 ст. 130 КУпАП заперечив, зазначив, що ввечері 09.02.2023 року керував транспортним засобом марки «LAND ROVER», номерний знак НОМЕР_1 та на пр. Свободи в м. Ужгороді, побачивши що за ним їде поліція з мигалками зупинився, до нього підійшли працівники поліції та пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він їх запитував причину зупинки. Вказував, що підстав для його зупинки не було, тому не погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння. Вважає, що оскільки причина його зупинки була безпідставна тому всі подальші дії працівників поліції були незаконні. На поставлені запитання зазначив, що не пригадує чи показував свої документи працівникам поліції, можливо в застосунку «Дія», не відмовлявся пройти огляд якщо є підстави, протоколи складали без нього, по спливу 40 хв. працівники поліції сіли у свій автомобіль і поїхали, а він викликав водія ОСОБА_2 , який його біля першої години ночі забрав.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кондратенко Д.В. в судовому засіданні 02.05.2023 підтримав усе викладене у поданих письмових поясненнях, крім того, звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, не містить роз`яснення прав особі, не містять і направлення на огляд. При складенні протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП працівником поліції було грубо порушено вимоги КУпАП та Інструкції, оскільки ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом. Також, зазначив, що постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2023 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 122 КУпАП закрито, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Працівниками поліції не було доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б давали право здійснити зупинку транспортного засобу, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій не зобов`язаний був виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами. Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17. За наведеного просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , позицію захисника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст. ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я, наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).

Відповідно до п.п.2, 3, 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно пункту 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відтак, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.

За правилами частини 2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч.3 ст.266 КУпАП).

Суддею встановлено, що 09.02.2023 року о 22.17 год. в м. Ужгород на перехресті вул. Капушанська - пр. Свободи ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «LAND ROVER», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, 09.02.2023р. о 22 год. 46 хв., що було зафіксовано на БК №470290, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Вказане підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №518599 від 09.02.2023 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ї БАВ №286721 від 09.02.2023 року, згідно якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за адміністративне порушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП;

- рапортом інспектора поліції від 09.02.202, у якому серед іншого зазначено, що 09.02.2023 о 22.17 год. було зупинено т/з «LAND ROVER», НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , який створив аварійну обстановку для їх службового т/з. На вимогу працівників пред`явити посвідчення водія відповідної категорії відмовився. Крім цього, при спілкуванні у водія були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, у лікаря -нарколога, водій відмовився, що зафіксовано на камерах поліцейських. Щодо водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст. 130, ч.5 ст. 122 КУпАП, постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП. Транспортний засіб було залишено водієм за місцем зупинки.

- відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, який додано до матеріалів протоколу, та на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.

Також, до матеріалів протоколу додано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №068316 від 09.02.2023, який було складено відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 122 КУпАП.

Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що водій транспортного засобу марки «LAND ROVER», номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції 09.02.2023 о 22.17 год., вказаному водію було повідомлено причину зупинки, а саме, що на перехресті вул. Капушанська - пр. Свободи він керуючи транспортним засобом створив аварійну обстановку. Працівник поліції неодноразово просив водія надати документи, зокрема посвідчення водія, реєстраційне посвідчення та страховий поліс, які останній не надавав, назвався «ОСОБА_3», та вже в подальшому, на чергову вимогу працівника поліції о 22.25 год. пред`явив свій паспорт громадянина України, з якого працівником поліції було встановлено особу водія - ОСОБА_1 . Під час спілкування, поліцейським у вказаного водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, повідомлено такі та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного закладу, або в закладі охорони здоров`я та право відмовитись від проходження огляду. Вказане водію роз`яснювалось працівниками поліції безліч разів, на що ОСОБА_1 зазначав: «-я не водій», «-я не керував», на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд відповідав: «-на підставі чого», «-ви мене не зупинили», «-я не відмовляюся, не згідний з тим, що даєте Драгер, що мене освідчуєте», але при цьому і не погоджувався пройти такий огляд. Працівниками поліції неодноразово було роз`яснено, що вказана поведінка водія буде розцінюватися, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння і що відносно нього буде складено протокол за відмову від огляду. Також працівником поліції були роз`яснені права особі та в подальшому працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі, за ч.1 ст. 130 КУпАП, який було зачитано ОСОБА_1 , проте останній такий не підписав.

Відеозапис, наявний у матеріалах справи надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Твердження ОСОБА_1 , що не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, а лише запитував працівників поліції на якій підставі мав проходити такий огляд, розцінюються суддею, як дії, що мають на меті лише уникнення від відповідальності та повністю спростовуються дослідженим відеозаписом.

Зазначаю, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Крім цього, з відеозапису чітко вбачається, що працівник поліції неодноразово запитував водія ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки на приладі Драгер, чи в лікаря-нарколога, а також роз`яснював право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння. На вказані запитання водій відповідав: «я не керував», «на підставі чого», «я не водій», «я вийшов як пасажир і ви мене хочете освідчити», «я не відмовляюся, не згідний з тим що даєте Драгер, що мене освідчуєте». Інспектор поліції також неодноразово роз`яснював водію ОСОБА_1 , що якщо він не визначиться з відповіддю, то його поведінка буде розцінюватися, як відмова від проходження огляду і що відносно нього буде складено протокол за відмову від огляду на стан сп`яніння.

Не беруться до уваги твердження захисника про те, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , оскільки постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2023 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 122 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В даному випадку проходження особою, на вимогу поліцейського, огляду на стан сп`яніння та керування транспортним засобом у стані сп`яніння, жодним чином не пов`язане з причиною зупинки транспортного засобу під її керуванням. До того ж, звертаю увагу на те, що у вищезазначеному судовому рішенні жодним чином не спростовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а навпаки такий факт підтверджено, що має значення для кваліфікації його дій за диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, суддею береться до уваги і те, що факт керуванням транспортним засобом ОСОБА_1 у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці не оспорюється.

Щодо посилань захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам законодавства, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено прав згідно Коституції України, то такі спростовуються дослідженим відеозаписом, на якому зафіксовано, як працівник поліції роз`яснював водію права та повністю зачитував зміст протоколу.

Між тим, зазначаю у відповідності до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи. Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи в розумінні статей 221, 279 КУпАП. Так, в суді при розгляді даної справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП був присутній захисник, тому останній не був позбавлений права на захист при розгляді справи.

Так, протокол про адміністративне правопорушення складено з дотримання вимог ст. 254, 256 КУпАП, та доданий до нього відеозапис, є належними та допустимими доказами.

Щодо посилань захисника на практику ВС КАС, то такі вважаю неспроможними, так як провадження в справах про адміністративне правопорушення регламентується не нормами КАС України, а КУпАП.

Інші доводи сторони захисту не спростовують висновків про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені під час судового розгляду.

Відтак, під час розгляду справи не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що працівники поліції були упереджені при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому, приходжу до висновку, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.

Істотних порушень співробітниками патрульної поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не встановлено.

Наведені вище докази, досліджені судом, в своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило