справа № 631/988/23
провадження № 3/631/613/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлана Василівна, розглянувши в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кринички Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області 18.04.2007),

із реєстраційним номером платника податків НОМЕР_2 ,

який є пенсіонером, зареєстрований та проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

за вчинення правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

21.07.2023 року об 11 годині 50 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21213», державний номерний знак НОМЕР_3 , після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на площі Кооперативній в селищі міського типу Нова Водолага Харківського району Харківської області, від`їхав від місця скоєння більше ніж на 400 метрів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), за що передбачена адміністративна відповідальність статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 21.07.2023року об 11 годині 50 хвилин ОСОБА_1 на площі Кооперативній в селищі міського типу Нова Водолага Харківського району Харківської області керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21213», державний номерний знак НОМЕР_3 , та під час здійснення маневру повороту праворуч не розрахував безпечний інтервал дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хонда Аккорд», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого сталося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), за що передбачена відповідальність статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначені протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення проступків, передбачених статтями 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надійшли до Нововодолазького районного суду Харківської області та постановою судді Мащенко С. В., прийнятою 01.08.2023 року, об`єднанні в одне провадження.

Правопорушник ОСОБА_1 до судді не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своє неявки не повідомив, заяви про відкладання розгляду справи не надавав, однак при складанні протоколів про вчинені ним адміністративні правопорушення, в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно написав, що з кожним із них згоден.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому стаття 38 вищевказаного нормативно-правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить три місяці з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтями 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_1 повністю доведена.

Так, відповідно до приписів статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, сукупністю даних Протоколів про адміністративні правопорушення (серії ААД № 010202, ААД № 010201), схеми місця дорожньо-транспортної пригоди та фото таблиці, що складені 21.07.2023 року поліцейським СРПП відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції Харківської області старшим сержантом поліції Божедаєм І. В. та інспектором СРПП відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції Харківської області капітаном поліції Сайком П. Л., підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушень (а. с. 2, 19, 25 29, 40, 56, 62 - 66).

Відповідно до довідки про результати розгляду заяви ОСОБА_2 , складеної 27.07.2023 року інспектором СРПП відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції Харківської області капітаном поліції Сайком П. Л., погодженої начальником СРПП відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Сушком Є., на ім`я начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області Глущенка А., ОСОБА_2 було повідомлено про зібрані матеріали та складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а. с. 3 - 4, 41 42).

З рапорту старшого інспектора - чергового ЧЧ відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції Товстика О., зареєстрованого 21.07.2023 року під № 1466 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку), останній доповів начальникові відділення підполковнику поліції ОСОБА_3 про те, що 21.07.2023 року об 11 годині 54 хвилини зі служби 102 надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду на площі біля ринку в селищі міського типу Нова Водолага Харківського району Харківської області (а. с. 5, 43).

Відповідно до тестування на алкоголь, доданого до протоколу, зробленого інспектором Божедаєм І. В. за допомогою приладу Драгер ALCOTEST 6820 ARJL.0261 і надрукованого на принтері ARJK.0468, у ОСОБА_2 виявлено 0,00 проміле алкоголю у повітрі, що вона видихає (а. с. 23, 61).

Згідно з тестуванням на алкоголь, доданого до протоколу, зробленого інспектором Божедаєм І. В. за допомогою приладу Драгер ALCOTEST 6820 ARJL.0261 і надрукованого на принтері ARJK.0468, у ОСОБА_1 виявлено 0,00 проміле алкоголю у повітрі, що він видихає (а. с. 24, 60).

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 21.07.2023 року убачається, що вона проживає за адресом: АДРЕСА_2 ,- та того дня близько 11 години 50 хвилин перебуваючи у власних справах у селищі міського типу Нова Водолага, вона рухалась на своєму автомобілі марки «Хонда Аккорд», державний номерний знак НОМЕР_4 , по площі Кооперативній з боку вулиці Перемоги й, проїхавши перехрестя з провулком Троїцьким, рухалась далі в напрямку площі Кооперативної селища міського типу Нова Водолага Харківського району Харківської області. В цей час з автостанції, ліворуч і перпендикулярно її автомобілю, виїхав автомобіль марки «ВАЗ 21213», державний номерний знак НОМЕР_3 , водій якого не врахував безпечний інтервал під час виконання маневру повороту праворуч, допустив зіткнення з її автомобілем, та не зупиняючись, поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди. Вона залишилася на місці дорожньо-транспортної пригоди, вийшла з автомобіля, оглянула його та викликала працівників поліції, якими встановлений автомобіль та водій, що поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди,- ОСОБА_1 (а. с. 6, 44).

Аналогічні за своїм правовим навантаженням письмові пояснення ОСОБА_2 надала й безпосередньо в суді.

Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_1 від 21.07.2023 року, наданих на ім`я начальника ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області підполковника поліції Глущенка Аркадія, вбачається, що він в цей день близько 11 години 40 хвилин рухався на своєму автомобілі марки «ВАЗ 21213», державний номерний знак НОМЕР_3 , з боку автобусної станції, що розташована по площі Кооперативній в селищі міського типу Нова Водолага Харківського району Харківської області, та здійснював маневр повороту праворуч в напрямку вулиці Перемоги, під час якого не розрахував безпечний інтервал та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хонда Аккорд», державний номерний знак НОМЕР_4 , що рухався у зустрічному напрямку. Зазначив, що від`їхав за поворот на відстані 300-400 метрів від скоєння дорожньо-транспортної пригоди, щоб не скоювати затор та пробку для інших учасників руху по вулиці. Приблизна швидкість його складала 10 - 20 кілометрів на годину (а. с. 7, 45).

Нормою пункту 2.10 «а» Правил Дорожнього руху України визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

На підставі пункту 13.1 Правил Дорожнього руху України водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлені.

У відповідності до припису частини 2 статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, виходячи з санкцій норм права, за вчинення яких притягається правопорушник ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а саме:

а) статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року;

б) статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти,-

суддя приходить до обґрунтованого висновку про те, що більш серйозним правопорушенням з числа вчинених ним є саме проступок, кваліфікований за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер вчинення правопорушення, ступень вини, майновий стан, особу правопорушника, а також відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність винного, й вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в виді штрафу в межах, установлених статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 200 х 17 гривень = 3400 гривень.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, слід вирішити питання про стягнення з нього й судового збору.

Так, відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» № 2710-IX від 03.11.2022 року, з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2684,00 гривень.

Таким чином, у зв`язку із накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, з нього слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 гривень, із розрахунку: 0,2 х 2684 гривень = 536,80 гривень.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді судді належного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями), статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» № 2710-IX від 03.11.2022 року, і частиною 5 статті 7, статтями 23, 27, 33 - 35, 36, 38, 40-1, статтями 122-4, 124, 245, 246, 249, 251, 252, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних проступків, передбачених статтями 122-4 і 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, й накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3400,00 гривень (три тисячі чотириста гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, інакше постанова надсилається для примусового виконання, у порядку якого стягується подвійний розмір штрафу, тобто 6800,00 гривень (шість тисяч вісімсот гривень 00 копійок),та витрати на облік цього правопорушення, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, звертається до виконання протягом трьох місяців і підлягає виконанню з моменту її винесення, за виключенням випадків, прямо передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постанову прийнято, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко