Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2023 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. судового збору.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 30 травня 2023 року близько 11 год 00 хв він, перебуваючи за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 , вчинив щодо останньої домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, 31 травня 2023 року близько 19 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 , вчинив щодо останньої домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає постанову судді незаконною, у зв`язку із тим, що він мав право на побачення з дітьми, а ОСОБА_2 йому заборонила.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Вказані вимоги закону при розгляді справи місцевим судом дотримані не були.

Так, відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, особа притягається до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян, а об`єктивною стороною правопорушення вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру.

Вимоги ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» регламентують, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 16.06.2023 серії ВАВ № 799440, 30.05.2023 близько 11 год в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив щодо своєї колишньої дружини домашнє насильство психологічного характеру, а саме: образив нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.1).

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.06.2023 серії ВАВ № 799501, 31 травня 2023 року близько 19 год 00 хв ОСОБА_1 вчинив щодо своєї колишньої дружини домашнє насильство психологічного характеру, а саме: образив нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.3).

Положення ч.2 ст.254 КУпАП визначають, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення серій ВАВ № 799440 та ВАВ № 799501, вони були складені 16.06.2023, а адміністративні правопорушення вчинені 30.05.2023 та 31.05.2023.

Згідно з рапортом від 30.05.2023 органам національної поліції ще 30.05.2023 було відомо особу правопорушника, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Також із заяв та письмових пояснень ОСОБА_2 убачається, що саме ОСОБА_1 причетний до вчинення адміністративних правопорушень (а.с.6-10).

Проте, в порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 складені лише 16 червня 2023 року (а.с.1, 3).

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення, складені щодо ОСОБА_1 , не відповідають вимогам ч.2 ст.254, а тому не можуть бути визнані належним і допустимим доказом у розумінні статті 251 КУпАП.

Оцінюючи матеріали даної справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд враховує таке.

Вимоги ч.3 ст.62 Конституції України регламентують, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність у її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» у цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Таким чином, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винуватості особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, як убачається із оскаржуваної постанови, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції не дотримано положень ч.2 ст.36 КУпАП, згідно з якими якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

А з матеріалів справи та оскаржуваної постанови вбачається, що суддею одночасно розглянуто справу про вчинення ОСОБА_1 декількох адміністративних правопорушень, про що свідчать два складених протоколи (а.с.1, 3).

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, виявлені порушення норм матеріального та процесуального права, які перешкодили суду першої інстанції прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, оскаржувану постанову щодо ОСОБА_1 слід скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов