ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/749/22 Номер провадження 33/814/1543/23Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С. О. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Греся А.О., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сідько С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сідько С.І., на постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 02 червня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 гривень 80 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 15 липня 2022 року о 21 годині 30 хвилин по вул. Лісовій у с. Матвіївка Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував автомобілем «ВАЗ 21001», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі адвокат Сідько С.І. просить скасувати постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 02 червня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: в матеріалах справи відсутні докази щодо виконання ОСОБА_1 функцій водія та підстав його зупинки поліцією; поліцейським було порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, не залучено двох свідків і використано технічний прилад «Drager Alcotest 6810», який не належить до числа дозволених для застосування газоаналізаторів в Україні, а також не роз`яснено ОСОБА_1 його права; долучений поліцією відеозапис не засвідчений належним чином, не є оригінальним і безперервним.

Під час провадження в суді апеляційної інстанції адвокат Сідько С.І. направила клопотання про скасування постанови Котелевського районного суду Полтавської області від 02 червня 2023 року й закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції заслухав позицію представника, яка просила закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, і водночас повідомила, що ОСОБА_1 визнається факт керування транспортним засобом за наведених у протоколі обставин, однак заперечується перебування його в цей момент у стані алкогольного сп`яніння, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апелянта та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Вимогами ж п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №007033 15 липня 2022 року о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_1 по вул. Лісовій у с. Матвіївка Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував автомобілем «ВАЗ 21001», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).

Наведені вище дані протоколу об`єктивно підтверджуються відеозаписами, записаними на технічних носіях інформації, з яких установлено, що 15 липня 2022 року о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_1 по вул. Лісовій у с. Матвіївка Полтавського р-ну Полтавської обл. керував транспортним засобом «ВАЗ 21001», н.з. НОМЕР_1 , й був зупинений поліцією. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці правопорушення з використанням поліцією спеціального технічного засобу, результати якого склали 0, 87 проміле алкоголю в крові. При цьому, поліцією було роз`яснено ОСОБА_1 , що названий вище результат є перевищенням допустимої норми, у зв`язку з чим він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та щодо нього будуть складені матеріали за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Затим включно до процесу оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловлював незгоду з результатами пройденого огляду на місці зупинки автомобіля (а.с.5).

Згода ОСОБА_1 з названими вище результатами, отриманими за допомогою застосування технічного приладу, підтверджується й актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджено особистим підписом апелянта (а.с.4). Окрім того, відповідно до змісту направлення ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, засвідчивши це власноручним записом з підписом (а.п.2).

Зафіксовані засобами об`єктивного контролю (відеозаписами) обставини також підтверджуються змістом зазначеного вище акту та роздруківки технічного засобу «Drager Alcotest 6810», відповідно до яких встановлено перебування ОСОБА_1 , у тому числі під час керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння з результатами 0, 87 проміле алкоголю в крові (а.с.3-4).

Порушень поліцією порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на що необґрунтовано посилається апелянт, допущено не було.

Натомість, доводи представника про неможливість застосування поліцейськими технічного приладу «Drager Alcotest 6810» при проведенні згаданого вище огляду є безпідставними.

Положеннями п.п.1, 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, унормовано, що за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є алкотестер - прилад для швидкого визначення концентрації алкоголю в крові людини шляхом аналізу повітря, яке вона видихає.

Згідно з наказом МОЗ України від 10 лютого 2010 року №95 прилад електродіагностичний "Alcotest 6810" внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України та дозволено для застосування в медичній практиці.

Відповідно до положень Закону України «Про метрологію, метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається. Пунктом 1 ст.17 вказаного Закону України передбачено, що законодавчо врегульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Водночас законом не встановлено вимог до законодавчого регулювання засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають у експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року. Таким чином, газоаналізатори виробництва компанії «Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина», що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, що узгоджується зі змістом повідомлення заступника генерального директора ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів".

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» визначено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13 жовтня 2016 року й він становить 1 рік.

З роздруківки технічного приладу «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , убачається, що його остання повірка (калібрування) здійснена 22 квітня 2022 року, а тому на момент проведення огляду (15 липня 2022 року) названий алкотестер був використаний у межах міжповірочного інтервалу для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки тривалістю 1 рік.

Тобто перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом поліцією визначено й підтверджено у відповідності до приписів закону з використанням спеціально призначеного для встановлення стану алкогольного сп`яніння технічного засобу, який відповідав пред`явленим до нього вимогам і був використаний з дотриманням умов його експлуатації.

Посилання ж апелянта на незалучення поліцією свідків при фіксуванні правопорушення, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, безпідставні, оскільки за змістом ч.2 ст.266 КУпАП, п.6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису й лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У даному випадку поліцією забезпечено повне відеофіксування за допомогою технічних засобів відеозапису обставин справи, а тому підстави для висновку про порушення процедури огляду через незалучення двох свідків для фіксації даного правопорушення є відсутніми.

Твердження представника, які зводяться до неповноти відеозапису, позбавлені підстав, оскільки наявний у матеріалах справи технічний носій інформації з відеозаписами в повному обсязі містить відомості щодо обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і оформлення матеріалів поліцією.

Усупереч доводам апелянта, матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях.

Долучений технічний носій інформації з відеозаписами був виготовлений поліцією у зв`язку із необхідністю запису інформації, що має значення у провадженні про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів. Зі змісту відеофіксації вбачається, що її поліцейськими було здійснено з використанням службових пристроїв - боді-камер, у ході реалізації своїх службових повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію». Технічний носій із цими записами долучено до протоколу суб`єктом збирання доказів, визначеним у ч.2 ст.251 КУпАП - поліцейським, який складав протокол про адміністративне правопорушення, а тому їх походження не викликає сумніву.

Мотивованих і достатніх підстав, які би свідчили про недостовірність чи недопустимість змісту відеозаписів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Так само необгрунтованими є посилання адвоката з приводу безпідставності зупинки поліцією ОСОБА_1 .

У силу п.31.4.3. «в» забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Відповідно до аналізу відеофіксації ОСОБА_1 був зупинений поліцією на підставі того, що він, керував автомобілем, у якому не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, про що поліцейський повідомив ОСОБА_1 , який, у свою чергу, підтвердив факт порушення ним цих вимог ПДР України, що спростовує доводи представника про протилежне.

Не знайшли свого підтвердження й аргументи апелянта про нероз`яснення ОСОБА_1 прав поліцією, адже зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, засвідченого у відповідній графі підписом ОСОБА_1 , установлено, що останньому було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, якими останній за виявленого бажання мав безперешкодну можливість скористатись (а.с.1). Окрім того, можливість реалізації вказаних вище прав ОСОБА_1 і його представнику було надано в судах першої та апеляційної інстанцій.

Отже, викладені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і об`єктивних підстав не довіряти їм немає.

Між тим, доводи представника про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.284 КУпАП є неспроможними.

Пунктом 7 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.38 КУпАП (в редакції Закону України, в тому числі на час вчинення адміністративного правопорушення) адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

ОСОБА_1 учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, 15 липня 2022 року. За оскаржуваною постановою на нього накладено адміністративне стягнення 02 червня 2023 року, тобто з дотриманням регламентованого ч.6 ст.38 КУпАП строку, у зв`язку з чим відсутні підстави для закриття провадження згідно з положеннями п.7 ст.247 КУпАП.

У той же час, обчислення названого строку станом на момент апеляційного розгляду не ґрунтується на вимогах КУпАП, оскільки факт дотримання строку, передбаченого ч.6 ст.38 КУпАП, законодавцем пов`язується виключно з кінцевим моментом у вигляді накладення адміністратиного стягнення (місцевим судом), а час, який сплинув у ході набрання оскаржуваною постановою законної сили, не впливає на обчислення цього строку.

За таких обставин, доводи та підстави, з яких ставиться питання про закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_1 є водієм, що підтверджується даними довідки й повідомлення СПД №1 ВП №4 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області від 16 липня 2022 року та 26 липня 2023 року (а.с.6, 81).

Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сідько С.І., залишити без задоволення, а постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 02 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун