Справа № 303/6585/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/10/23, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2022.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239522 від 21.09.2022 та постанови судді від 22.12.2022 вбачається, що водій ОСОБА_1 , 21.09.2022 о 15 год 20 хв в смт Кольчино по вул. Латоричній, керував транспортним засобом марки «Дейво Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою технічного засобу «Drager», ОСОБА_1 погодився на місці зупинки, при проходженні огляду визначено, що останній знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (ALCOTEST 6810 «Drager» тест № 1524 0,46 % проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 22.12.2022 скасувати. Вказує, що з оскаржуваною постановою не згідний. У постанові суддя вказує про те, що він свою вину визнав, про що підписався у проколі про адміністративне правопорушення, однак він це заперечує і вказує, що у протоколі засвідчив своїм підписом свої пояснення, де він вказав, що алкоголю не вживав також заперечує той факт, що був зупинений працівниками поліції, у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України. Він був зупинений працівниками поліції без будь-якої законної причини, що під час руху ніякі правила дорожнього руху не порушував. Під час зупинки, сам розповів, що вечором вживав з дружиною спиртні напої, оскільки святкували її день народження, а зранку спиртних напоїв не вживав, після чого, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager», на що погодився. На його думку, працівники поліції порушили процедуру проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки

-2-

не показали результатів тесту першого його огляду, а по рації працівники поліції попросили щоб їм привезли другий технічний засіб «Drager» і тому він вважає, що це є порушення процедури проведення огляду і не може вказувати на достовірність цих даних. Працівники поліції не забрали в нього водійське посвідчення і не видали йому талон, як це вказано у постанові, а також вказує, що він особисто доставив свій автомобіль на штрафмайданчик. Просить суд, керуючись своїм правом на захист, ще раз переглянути запис з бодікамер поліцейського з самого початку зупинки його автомобіля і пересвідчитись у незаконних діях поліцейських. Просить суд врахувати те, що він з дружиною є переселенцями з м. Нової Каховки, на утриманні у них троє дітей, автомобіль це єдине джерело доходу, дружина на даний час знаходиться вдома з 9-ти місячною дитиною, і що штраф у розмірі 17000 грн є не підйомним для його родини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 , належним чином дотримані.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість

-3-

реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239522 від 21.09.2022, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 21.09.2022 о 15 год 20 хв в смт Кольчино по вул. Латоричній, Мукачівського району, керував транспортним засобом марки «Дейво Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляду на місці зупинки на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою технічного засобу «Drager», ОСОБА_1 погодився, при проходженні огляду визначено, що останній знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (ALCOTEST 6810 «Drager» тест № 1524 0,46 % проміле). Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується роздруківкою з газоаналізатору (алкотестеру) ALCOTEST 6810 «Drager», тест № 1524 від 21.09.2022 для визначення наявності у видихуваному повітрі ОСОБА_1 вмісту алкоголю, з якого вбачається про наявність 0,46 % алкоголю у видихуваному повітрі (а. с. 2); актом огляду на стан сп`яніння (а. с. 3); поясненнями ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу «20.09.2022 вживав спиртні напої-відзначали день народження дружини, в даний час знаходиться в адекватному стані, тверезим»; копією постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5921321 від 21.09.2022, відповідно до якої водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 4); відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким підтверджено, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager» для визначення стану сп`яніння, результат якого складав 0,46 % (а.с. 6)

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, а тому є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-4-

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським СРПП, ВП1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області Котубеєм І. В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ним дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239522 від 21.09.2022 складено у відповідності до вимог встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку встановлених законом.

Причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , обставини того, чи порушував останній правила дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що стало наслідком його зупинки працівниками поліції, не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та ці відомості не впливають на висновок про останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 .

Також відсутні докази, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи з метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення працівниками поліції порядку проведення його огляду на стан сп`яніння, передбачено ст. 266 КУпАП, так як йому не показали результатів тесту першого його огляду, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки це не підтверджено жодними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 , за його згоди, проводився за допомогою приладу «Drager», за наслідками якого встановлено факт перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння з результатом 0,46 % проміле, що більше ніж у два рази перевищує допустиму норму.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння та виявляв бажання пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, а тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку один раз, результат тесту, працівники поліції ОСОБА_1 озвучили та показали, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, тобто про наявність 0,46 % алкоголю у видихуваному повітрі, жодних зауважень чи незгоди ОСОБА_1 не висловлював, підписав акт огляду та роздруківку приладу «Drager».

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, матеріали справи не містять.

-5-

Отже вказаним відеозаписом, долученим до матеріалів справи, спростовуються доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому такі доводи апеляційний суд відхиляє.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом та в нього не вилучалися водійські права - не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки не впливає на доведеність його вини про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також жодним чином не впливає на законність прийнятого судом рішення.

Будь-які інші доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність останнього до вказаного правопорушення, суду не надано.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається. Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що автомобіль це єдине джерело доходу, дружина на даний час знаходиться вдома з 9-ти місячною дитиною, і що штраф у розмірі 17000 грн є не підйомним для його родини, - не дає підстав для зміни стягнення, оскільки воно накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, та є безальтернативним.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка

-6-

володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене на ОСОБА_1 з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2022, щодо ОСОБА_3 ,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя