ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Сологуба Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що 09 серпня 2023 року о 22 годині 56 хвилин в м. Дніпро, Донецьке шосе 123, ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду є незаконною, постановленою із порушенням норм процесуального права та неповнотою з`ясування обставин справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що зазначені в протоколі відомості про те, що він керував транспортним засобом марки KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , не відповідають дійсності, оскільки долученим до матеріалів справи відеозаписом не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу та факту того, що саме він керував автомобілем. Крім того, працівниками поліції його особу було встановлено на підставі закордонного паспорту, а не посвідчення водія.

Водночас, вказує, що в порушення п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, наявний відеозапис не є безперервним, а змонтований з двох бодікамер поліцейських.

Разом з цим, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі, оскільки містить суперечливі відомості щодо часу його складання, так як з відеозапису вбачається, що 09.08.2023 року о 23:35 годині його складено не було та ознайомлення з його змістом відбулося вже 10.08.2023 року о 00:47 годині.

Крім того, на переконання апелянта, не можуть бути визнані належними доказами у справі пояснення свідка ОСОБА_2 та копія пояснень свідка ОСОБА_3 , копія схеми місця ДТП, копія пояснень ОСОБА_1 , оскільки пояснення свідка ОСОБА_2 в частині поставлених питань заповнював сам поліцейський та лише надав йому бланк для підпису, що свідчить про те, що інформація зазначена у поясненнях є поясненнями не свідка, а поліцейського. Зі змісту пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що особу водія також не було встановлено та вони відрізняються від пояснень свідка ОСОБА_2 , оскільки в них автомобіль здійснив наїзд не на тротуар, а на дерево. В свою чергу, копії вищевказаних документів засвідчені не належним чином, що є порушенням п.5.26 Порядку засвідчення копій документів Національного стандарту ДУСД. При цьому, апелянт стверджує, що він не надавав поліції будь-яких письмових пояснень та їх не підписував, що підтверджується відсутністю такого факту на відеозаписі.

Поміж іншого, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції був порушений порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння та йому не було роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП, що є порушенням його права на захист.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Сологуб Д.О. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, але захисник не заперечував проти можливості розгляду справи без участі його підзахисного, а тому неявка ОСОБА_1 , відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №514837 від 09.08.2023 року; рапорт поліцейського; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.08.2023 року та диск з відеозаписами.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 514837 від 09.08.2023 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 09.08.2023 року о 22:56 год. в м. Дніпро, Донецьке шосе, 123 ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, порушення координації рухів. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено Не надходили. Крім того, зафіксовано, що документи не вилучались, так як не надав склали ч.1 ст.126 КУпАП, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, однак від підпису протоколу та отримання його копії останній відмовився.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 було виписано направлення до КП Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня психіатричної допомоги ДОР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак від проходження огляду він відмовився (а.с.5).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 09.08.2023 року вбачається, що 09.08.2023 року о 22:56 годині він став свідком того, як авто КІА білого кольору під керуванням чоловіка приблизно віку 40, середньої статури, без верхнього одягу, їхав по Донецькому шосе у бік вул. Петрозаводська та здійснив виїзд на тротуар. Коли вийшов із-за керма було видно сильне алкогольне сп`яніння, намагався піти з місця. Вік викликав поліцію та передав їм інформацію щодо сп`яніння водія (а.с.6).

Згідно рапорту поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області Ніколаєнко М.В. від 09.07.2023 року, вбачається, що 09.08.2023 року під час несення служби у складі автопатруля Легіон-114, сумісно з інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області Антоновим Р.В. отримали виклик на службовий планшет про ДТП без травмованих за адресою: Донецьке шосе, пр. Миру. Прибувши на місце було виявлено т/з KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв на узбіччі та коло нього ходив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, порушення координації рухів. Останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився. Надати посвідчення водія також відмовився. Вищевказаний громадянин повідомив, що він не був за кермом. На місці знаходились свідки, які повідомили, що бачили, як чоловік ОСОБА_1 виходив із-за керма, їхав на вказаному авто та вони мають відеодоказ. У свідків було відібрано письмові пояснення. На ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та постанову за ч.1 ст.126 КУпАП, що зафіксовано на 471453, 470935 (а.с.4).

Згідно копії пояснень ОСОБА_3 від 09.08.2023 року, вбачається, що 09.08.2023 року о 22:51 годині вона знаходилася біля буд.123 Донецьке шосе в арці та почула і побачила, як автомобіль білого кольору, як з`ясувалось пізніше марки КІА н/з НОМЕР_1 , зробив поворот зі сторони Донецького шосе з напрямку Каравану в сторону будинку 123 на смузі для повороту в інший напрямок та зробив наїзд на дерево на узбіччі дороги, чим пошкодив собі авто КІА н.з. НОМЕР_1 , а саме праву частину автомобіля. Потім вона підійшла до авто, а водій намагався поїхати далі на вищезазначеному авто, проїхав приблизно 10-15 метрів, вийшов з авто та вона почала його заспокоювати і відчула запах алкоголю з порожнини рота. Хода у водія була пошатана, він був високого зросту, приблизно 175 см, крупної статури, стрижка коротка, одягнений шортах, тапочках, торс оголений. За медичною допомогою не звертався, в автомобілі крім водія нікого не було (а.с.7).

Відповідно до копії схеми місця ДТП від 09.08.2023 року, в ній зазначено місце зіткнення та напрямок руху транспортного засобу KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , а також, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказаний автомобіль отримав деформацію правого переднього крила, відірвання правого переднього колеса, розбиття правої ЛФП, розбиття переднього бамперу та сітки радіатора. Також в схемі зазначено, що освітлення місця ДТП - штучне, стан покриття проїзної частини сухе, наявність горизонтальної розмітки проїжджої частини є, в графі порушення пункту ПДР зазначено п.12.3 (а.с.8).

Згідно копії письмових пояснень самого ОСОБА_1 від 09.08.2023 року, які підписані ним 10.08.2023 року, вбачається, що 09.08.2023 року о 23:50 годині його жінка ОСОБА_4 керувала т/з KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 в районі Донецького шосе, 123 та здійснила зіткнення з деревом, після чого він сів в авто, поїхав та перемістив його до узбіччя (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься у 1 файлі на одному DVD-R диску, долученому до матеріалів справи (обкладинка диска не пронумерована).

Так, з відеофайлу export-ocpdg тривалістю 00:00:00 01:17:28, який містить поєднання двох відеозаписів з нагрудних бодікамер поліцейських та фрагментарну перерву у часі фіксації подій, вбачається, що 09.08.2023 року о 22:57 годині працівники патрульної поліції приїхали за викликом на місце вчинення ДТП, підійшли до пошкодженого транспортного засобу, поряд з яким перебував чоловік з оголеним торсом, який на запитання поліцейського повідомив, що за кермом була його дружина, яка злякалася та скоре прийде. Після чого, один зі свідків ДТП (військовий) відійшов з поліцейським трішки від авто та почав розповідати, що чоловік, який знаходиться коло автомобіля, керував ним, здійснив наїзд на дерево, почав тікати та ледве не збив людей, на що він має відеодокази, а саме факту того, як він їхав, виходив з автомобіля та надав поліцейському відео для огляду. Крім того, свідок зазначив, що факт ДТП бачили також і інші свідки, які перебували неподалік від них.

Під час перегляду вищевказаних відеозаписів до автомобіля підійшла жінка водія ОСОБА_5 , якій останній відразу почав говорити Що ти злякалася, давай свої документи, на що вона відповіла, що його документів у неї не має.

Подальшою відеозйомкою зафіксовано, як працівники поліції спілкуються із чоловіком, який спочатку заперечував факт керування ним автомобілем, а після слів поліцейських, що є відеозапис, яким підтверджується факт керування ним автомобілем перестав, та попрохали останнього надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак надати вказані документи водій не зміг через їх відсутність, у зв`язку з чим, відносно нього було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а особу водія було встановлено за допомогою закордонного паспорту, яким виявився ОСОБА_1 .

Як зазначив захисник під час апеляційного розгляду йому невідомо, чи сплачений ОСОБА_1 штраф за ч.1 ст.126 КУпАП або чи оскаржувалася ним постанова поліцейських про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Далі відеозйомкою зафіксовано, що один з поліцейських запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або у найближчому закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився. Після чого, ОСОБА_1 було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а також повідомлено права, передбачені ст.268 КУпАП, на що останній відповів, що йому зрозуміло.

Подальшою відеозйомкою зафіксовано процедуру складання протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ст.124, ч.1 ст.126 КУпАП, під час якої ОСОБА_1 знову неодноразово почав стверджувати, що він не керував автомобілем, а керувала його дружина.

Крім того, на 20:50 сек. відеозапису вбачається, як поліцейський здійснює перегляд відеозапису наданого свідком ДТП, зі змісту якого вбачається, як автомобіль KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , переднім правим та лівим колесом здійснив заїзд на бордюр, проїхав декілька метрів, переднім правим колесом здійснив удар в дерево, після чого з`їхав з бордюри на проїзну частину дороги та зупинився. При цьому, чітко видно, що після зупинки із-за керма вийшов саме ОСОБА_1 , а не його дружина.

Після завершення процедури складання протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.124 КУпАП ОСОБА_1 в повному обсязі було ознайомлено з їх змістами, повідомлено дату, час та місце судового розгляду, однак від підпису протоколів та отримання їх копій останній відмовився.

Отже зазначені на вказаному відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а також, що працівниками поліції не було роз`яснено йому права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і містить фрагментарну перерву у часі фіксування перебігу подій, які відбувалися 09.08.2023 року, на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому закладі охорони здоров`я.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорює сам факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише оспорює наявність доказів керування ним транспортним засобом.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи ОСОБА_1 про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції через відсутність акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки, так як надані суду матеріали справи свідчать про те, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкостера Драгер або у найближчому закладі охорони здоров`я, а тому у працівників патрульної поліції не було жодних підстав для складання акту огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО