Справа №576/821/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Колодяжний А. О.
Номер провадження 33/816/26/23 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 576/821/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.07.2022, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

установив:

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки викладена в протоколі суть правопорушення є незрозумілою, письмові пояснення свідків не містять ознак сп`яніння, свідки в суді не допитані, роздруківка показників огляду є недостатнім доказом вини, акт огляду він не підписував і не був згоден з результатами огляду, документи щодо приладу «Драгер» йому не надали, упродовж двох годин він в загальному порядку пройшов огляд у лікарні, за результатами якого у нього не виявлено ознак алкогольного сп`яніння.

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.07.2022 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 18.06.2022 о 15 год. 41 хв. по вул. Пушкіна у м. Глухові керував автомобілем ВАЗ 21214 р. н. з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Вислухавши ОСОБА_3 , який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 240023 від 18.06.2022, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_3 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- роздруківкою показників огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, проведеного 18.06.2022, в якому ОСОБА_3 поставив свій підпис, результат тесту 0,490/00;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_3 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, про що у відповідній графі «з результатами згоден» поставив свій підпис;

- показаннями свідка ОСОБА_5 (працівника поліції), допитаного апеляційним судом, згідно яких ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, результат якого склав 0,490/00. ОСОБА_3 підписав роздруківку газоаналізатора, акт огляду та протокол, від проходження огляду в лікарні відмовився;

- показаннями свідка ОСОБА_6 , допитаної апеляційним судом, згідно яких ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, від проходження огляду в лікарні відмовився;

- аналогічними письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 .

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідка ОСОБА_7 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що цей свідок не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ним у його письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідка ОСОБА_7 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він не був згоден з результатами огляду, проведеним поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки т/з, то вони є необгрунтованими та спростовується доказами в справі, згідно яких ОСОБА_3 поставив свій підпис в роздруківці показників огляду та у відповідній графі акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також визнав факт вживання алкогольного напою, про що власноруч зазначив у протоколі, відмовившись при цьому від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він не підписував акт огляду не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду, є голослівними та спростовуються як його ж підписами в інших документах, які фактично свідчать про згоду з результатом огляду, так і показаннями свідка ОСОБА_5 .

Також є необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не надали йому документів на спеціальний технічний засіб, оскільки пред`явлення водію таких документів не є обов`язковою умовою для проведення огляду, а ознайомлення водія з відповідною інформацією може відбутися за його клопотанням, що матеріалами справи не підтверджується та в будь-якому випадку не спростовує факту керування ОСОБА_3 т/з у стані алкогольного сп`яніння.

Наданий ОСОБА_3 висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 30 від 18.06.2022 не може бути прийнятий до уваги як доказ його невинуватості, так як підставою для здійснення медичного огляду була не незгода ОСОБА_3 з результатами огляду на місці зупинки т/з, а його самозвернення до поліції. При цьому ОСОБА_3 був зупинений під час керування т/з в м. Глухів, де і знаходиться найближчий заклад охорони здоров`я, який і мав би здійснювати медичний огляд водія на стан сп`яніння, але направлення на медичний огляд чомусь видано до лікарні в смт Ямпіль і працівником поліції, який взагалі не мав жодного відношення ані до зупинки т/з під керуванням водія ОСОБА_3 , ані до проходження ним огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Крім того, ОСОБА_3 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на підставі направлення, яке не відповідає формі, затвердженій «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також після завершення складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в яких він розписався, тим самим висловивши згоду із фактом керування т/з у стані сп`яніння.

У разі наявності у ОСОБА_3 хоча б якихось сумнівів у результатах огляду, він жодним чином не був позбавлений можливості пройти огляд у закладі охорони здоров`я у визначеному законом порядку, але цим правом він не скористався. Послідуюче проходження огляду відбулося вже поза межами провадження (належної процедури) в цій справі, у зв`язку з чим вказаний вище висновок є недопустимим доказом.

Також не можуть бути прийнятими до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 у тій частині, що письмові пояснення свідків не містять ознак сп`яніння, так як зазначення цих відомостей не є обов`язковим. При цьому протокол складений за керування т/з у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.9а ПДР, а ознаки сп`яніння вказуються при відмові водія від проходження огляду у встановленому законом порядку (п. 2.5 ПДР).

Не підлягають задоволенню і твердження апеляційної скарги в частині того, що суть правопорушення в протоколі є нечіткою, так як із матеріалів справи вбачається, що в цьому процесуальному документі об`єктивна сторона правопорушення викладена зрозуміло та однозначно керування т/з у стані алкогольного сп`яніння, при цьому вказано конкретний пункт ПДР 2.9а і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за таке керування ч. 1 ст. 130 КУпАП, що узгоджується з іншими наявними в справі доказами.

Зазначення працівником поліції в протоколі про те, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляді в лікарні у присутності двох свідків зумовлене не його відмовою від огляду чи незгодою з результатами огляду, проведеного поліцейським, а фактично зі згодою з результатами огляду, отриманих на місці зупинки т/з і відсутністю необхідності у проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, що не суперечить принципу правової визначеності та не є підставою для визнання протоколу неналежним, недостовірним чи недопустимим доказом.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_3 протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги про те, що не були допитані свідки не заслуговують на увагу.

При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.07.2022 відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов