"24" березня 2023 р. Справа № 363/1289/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

12 лютого 2023 року о 23 год. В м. Вишгород по вул. Шолуденко 20/1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen днз. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в наслідок чого здійснив наїзд на бетонну опору (стовп) та отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, 12 лютого 2023 року о 23 год. В м. Вишгород по вул. Шолуденко 20/1, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Volkswagen днз. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд ОСОБА_1 на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу 13 лютого 2023 року о 00 год. 23 хв. за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Alkotest «Drager 6820». Результат тесту встановив 1.38 ‰ (проміле) алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі, що підтверджується відповідним тест-чеком № 206.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені обставини підтверджуються даними протоків про адміністративні правопорушення серії ААБ № 079528 та ААБ № 079527, схемою місця ДТП, протоколом огляду місця ДТП, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, письмовими поясненнями свідків, даними відеозйомки з місця події, тест-чеком № 206 щодо результатів огляду на стан сп`яніння, свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки, сертифікатом повірки, декларацією відповідності, копією паспорта та військового квитка ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , витягом з ІПС МВС України «Армор».

ОСОБА_1 обставини викладені у протоколі підтвердив та вину визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 12.1. ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Разом з тим, ст. 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 2.9.а. ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відомості викладені у протоколах про адміністративні правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 12.1 та п. 2.9а Правил дорожнього руху України є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами.

За таких обставин, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вину доведено повністю.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до роз`яснень даних у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки рух та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП ( 80731-10 ). Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

На підставі викладеного, суд вважає, що особу не можливо позбавити спеціального права у виді позбавлення права керування транспортними засобами, якщо у цієї особи таке право не виникало.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати щодо нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, ст. 130, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП № 363/1289/23 та за ст. 124 КУпАП № 363/1290/23, об`єднати в одне провадження та присвоїти номер 363/1289/23.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП України судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя С.В. Олійник