Номер провадження: 33/813/766/23
Номер справи місцевого суду: 495/2551/23
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н. Д.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі Павлючук Ю.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Малюка Євгена Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №267812 від 08.03.2023, 08 березня 2023 року о 07.40 год. на пункті пропуску «Старокозаче» прикордонним нарядом «Перевірка документів» виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який під час в`їзду на територію України надав на паспортний контроль документ громадянина Кіпру, тобто здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а.с. 3).

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн на користь держави. Крім того, стягнуто на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 536,80 грн (а.с. 11-12).

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, 13 квітня 2023 року адвокат Малюк Є.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2023 року є незаконною і необґрунтованою тому просить її скасувати, та закрити провадження по справі, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а.с. 14-18).

В судове засідання до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його адвокат Малюк Є.В. не з`явились, про розгляд справи сповіщались належним чином.

02 травня 2023 року від адвоката Малюка Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при цьому зазначив, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі та просить її задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідності та його представника, на підставі доводів, викладених в апеляційній скарзі, а також доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ №267812 від 08.03.2023 (а.с. 3);

2)актом, яким засвідчений факт відмови ОСОБА_1 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 6);

3)рапортами посадових осіб відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно яких 08 березня 2023 року о 07.40 год. на пункті пропуску «Старокозаче» виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який під час в`їзду на територію України надав на паспортний контроль паспорт громадянина Кіпру, тобто використав паспортний документ, який містить недостовірні відомості про особу в частині громадянства (а.с. 4-5);

4)письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він вказав, що не погоджується із складеним протоколом, також вказав, що має всі необхідна документи для перетину кордону (а.с. 7);

5)копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 8);

6)копією паспорта громадянина Кіпру, виданого на ім`я - ОСОБА_1» (а.с. 9).

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що громадянин України ОСОБА_1 , під час в`їзду на територію України надав на паспортний контроль документ громадянина Кіпру, тобто використав паспортний документ, який містить недостовірні відомості про особу в частині громадянства, чим здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги всіх обставин, які вплинули б на правильне вирішення справи, апеляційний суд вважає безпідставними та не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно із п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Оскільки громадянин України ОСОБА_1 під час перетину державного кордону України на пункті пропуску «Старокозаче» всупереч вимогам статей 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», та п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України пред`явив для паспортного контролю документ громадянина Кіпру, а не паспорт громадянина України для виїзду за кордон (який є відповідним для громадян України документом), то суд першої інстанції обґрунтовано визнав його винним у тому, що він вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Статтею 4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство.

Єдине громадянства визначається у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», як один із принципів законодавства України про громадянство. Єдине громадянство держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, в`їзд на територію України чи виїзд з території України громадянином України за пред`явленням паспорту, виданого на ім`я громадянина іноземної держави, суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначені анкетні дані ОСОБА_1 , а саме місце проживання є неспроможними, оскільки така інформація вноситься до протоколу посадовими особами зі слів особи, щодо якої складається такий протокол.

Також посилання на те, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані повні дані особи, що склала протокол, а саме його по батькові, а також невірно зазначені ініціали ОСОБА_1 в графі протоколу «про володіння українською мовою» не має суттєвого правового значення в доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Твердження в апеляційній скарзі на те, що під час в`їзду на територію України ОСОБА_1 надав паспорт громадянина України, при цьому разом з таким паспортом останній дістав й інші документи, що знаходились у барсетці, в тому числі й паспорт громадянина Кіпру і вже на вимогу працівника прикордонного контролю надав для огляду вказаний документ не приймаються до уваги, оскільки на їх підтвердження не надано жодного доказу, спростовуються матеріалами справи та оцінюються апеляційним судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП за порушення ним порядку в`їзду в Україну громадян України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Малюка Євгена Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький