Провадження № 3/947/5775/23
ПОСТАНОВА

25.08.2023 року Суддя Київського районного суду м.Одеси Прохоров П.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, (протокол ААД№506088)

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 24.06.2023 року об 11.41 годин в м. Одеса по пр.-ту Небесної Сотні, 3А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla, н/з НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 2.1а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд, перевіряє, у тому числі, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

В протоколі вказано, що свідки відсутні, до протоколу додаються відеозапис з нагрудної камери.

Разом з цим перевіривши матеріали справи суд встановив, що диски, або інші носії інформації з вищевказаними відеозаписами події розглядаємого правопорушення до матеріалів справи додані не були.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року по справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за вчиненням адміністративного правопорушення працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Якщо в ході виявлення правопорушення застосовувався технічний засіб, він має бути зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, як то передбачено ст.256 КУпАП.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови №14 від 23 грудня 2015 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі ПВСУ №14 від 23 грудня 2005 року) визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

На підставі викладеного, враховуючи рекомендації Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2015 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд вважає за необхідне матеріали справи відносно ОСОБА_1 направити до Управління патрульної поліції в Одеській області для доопрацювання та належного оформлення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 256, 278, 293, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 направити до Управління патрульної поліції в Одеській області для належного оформлення.

Суддя Прохоров П. А.