Справа № 740/2489/23
Провадження № 3/740/1192/23
ПОСТАНОВА

іменем України

28 квітня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Носилевській О.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли із Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19 квітня 2023 року ОСОБА_1 19 квітня 2023 року близько 10-00 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_2 , в телефонній розмові висловлював погрози дружині ОСОБА_2 , чим міг завдати психологічної шкоди здоров`ю останній.

Потерпіла згідно протоколу ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 в судове засідання на 10-00 год. 28 квітня 2023 року (сповіщення про день і час розгляду справи судом міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, що узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду згідно постанови від 11 лютого 2021 року по справі №11-1219сап19) не з`явився без повідомлення причин, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні.

Інформація про розгляд справи розміщена на сайті Ніжинського міськрайонного суду, який є загальнодоступним.

Відповідно до ст.268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Із врахуванням даних протоколу та доданих до нього матеріалів суд приходить до слідуючих висновків.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

За приписами ст.1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство-діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, в даному випадку за ч.1 ст.173-2 КУпАП, із врахуванням положень Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У вказаному протоколі від 19 квітня 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 19 квітня 2023 року близько 10-00 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_2 , зателефонував дружині ОСОБА_2 та в спілкуванні погрожував... . Зі змісту протоколу не зрозуміле місце вчинення можливого правопорушення, чи на АДРЕСА_2 по даній вулиці, при цьому вказана адреса, зазначена як місце проживання потерпілої ОСОБА_2 , якій ОСОБА_1 телефонував. Також у протоколі вказано, що ОСОБА_1 телефонував дружині, а в поясненнях свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазначено про ОСОБА_1 , як колишнього зятя, тобто у протоколі не конкретизовано особу, із врахуванням ст.1 вищезазначеного Закону, щодо якої спричинені дії, які кваліфіковані поліцейським, як домашнє насильство. Також дані про свідків у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським не зазначені. Також не зрозуміло-з яких міркувань виходив поліцейський, вказуючи про стан алкогольного сп"яніння ОСОБА_1 .. Такожпротокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на наявність обов`язкових наслідків, зазначених у ч.1 ст.173-2 КУпАП, в ньому не зазначено чи була завдана шкода і яка, в тому числі кому із членів сімї, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Також суд звертає увагу, що протокол складений різними почерками, зокрема суть правопорушення викладена почерком, який унеможливлює зняття необхідної для розгляду справи інформацію, при цьому згідно вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою; н е допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

За змістом ст.ст.251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення, що є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені у протоколі відомості не відповідають вимогам як ст.256 та і ч.1 ст.173-2 КУпАП, які передбачають наведення у ньому усіх відомостей, які необхідні для розгляду справи судом, при цьому обов`язок з`ясування фактів не може перекладатися на суд, адже протокол має бути належним чином оформленим, а обставини, викладені у ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті, що узгоджується із практикою ЄСПЛ, яка звертає увагу на роль національних судів щодо організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі «Шульга проти України»). ЄСПЛ у справі "Ушаков та Ушакова проти України" вказує на те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, під час провадження на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неухильно застосовується принцип-той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження. Тобто, вказуючи у протоколі про певного роду факти, поліцейський має довести, що вони дійсно мали місце.

Протокол про адміністративне правопорушення, який складений із численими порушеннями, за встановлених судом обставин не є визначальним при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, його неналежне оформлення розцінюється судом як формальний підхід до виконання посадових обов"язків поліцейського, що в свою чергу не відповідає завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно ст.1 щодо зокрема охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, при цьому ст.7 даного Кодексу встановлено, що н іхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку недоведеністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

постановив:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,-закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Олійник.