ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1843/23 Справа № 192/1266/23 Суддя у 1-й інстанції - Тітова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з судові витрати у сумі 536 грн. 80 коп.

Відповідно до встановлених судом обставин, ОСОБА_1 24 червня 2023 року о 10 год. 55 хв. на 440 км. автодороги Н-08 Бориспіль-Запоріжжя керував автомобілем Опель, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло. На вимогу співробітника поліції пройти огляд у встановленому порядку у медичному закладі для встановлення стану наркотичного сп`яніння категорично відмовився у присутності двох свідків, що зафіксовано на службову камеру 0000428, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року скасувати, провадження щодо нього у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог процесуального закону. Зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які б слугували підставою для зупинки транспортного засобу. Вважає, що судом не враховано, що рапорт співробітника поліції не може вважатись об`єктивним доказом у справі, оскільки вказана особа є представником суб`єкта владних повноважень, які виконують функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Вказує на те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є небезперервним та не відображає усіх подій, а саме зупинки транспортного засобу та складання протоколу.

Зазначає, що в протоколі та в акті направлення на медичний огляд не зазначено виявлених ознак сп`яніння. Вказує на порушення процедури проведення огляду, а саме порушення права на захист, оскільки співробітниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №447700, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, яким зафіксовано, що водій ОСОБА_1 в присутності свідків підтвердив факт керування транспортним засобом Опель, номерний знак НОМЕР_1 , та на вимогу співробітників поліції, які виявили в останнього ознаки наркотичного сп`яніння, пройти огляд в медичному закладі категорично відмовився; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що в їх присутності водій ОСОБА_1 на законну вимогу співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі категорично відмовився (а.с. 3, 4); направленні на огляді водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проведення відповідного огляду (а.с. 5).

Під час апеляційного перегляду встановлено, що співробітниками поліції з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці яка не реагують на світло, бліда шкіра обличчя, - було запропоновано останньому пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, на що останній категорично відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цих вимог утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, диспозицією якої встановлено адміністративну відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зважаючи на те, що матеріалами справи факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, запропонованого йому співробітниками поліції, підтверджується поза розумним сумнівом, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також приймається до уваги, що ОСОБА_1 зазначені фактичні обставини не заперечував та вказав, що дійсно у день та час, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом, був зупинений співробітниками поліції та на їх пропозицію відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вважав себе тверезим і не бажав, аби під час денної спеки його дружина та собаки чекали в автомобілі, не обладнаному кондиціонером, декілька годин, які зайняла б його поїздка до медичного закладу. Щодо цих доводів суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що наведені ОСОБА_1 мотиви відмови від проходження огляду нічим не підтверджуються, а також не мають істотного значення для кваліфікації його дій і не спростовують наявності в них складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто за порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України, що відповідає фактичним обставинам справи та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння відповідний огляд проводиться у найближчому медичному закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я та не вручали направлення на відповідний огляд, у зв`язку з чим доводи захисту в цій частині є необґрунтованими.

Згідно вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що відповідно до вказаних вимог обов`язковою є відеофіксація саме перебігу проходження особою медичного огляду.

З матеріалів справи вбачається, що пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння співробітниками поліції було висунуто ОСОБА_1 в присутності двох свідків та в умовах здійснення відеофіксації. Зі змісту відповідного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, відповідний технічний носій та пояснення свідків є належними та допустимими доказами по справі.

Посилання апелянта на фрагментарність вказаного відеозапису суд апеляційної інстанції з урахуванням положень ч. 2 ст. 266 КУпАП вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою останнього без його проходження, натомість факт такої відмови відеозаписом зафіксований. Таким чином, всі фактичні обставини, що мають значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 , із цього відеозапису вбачаються.

Доводи апелянта про безпідставність його зупинки співробітниками поліції не обгрунтовують апеляційні вимоги з огляду на те, що хоча за порушення нормативних вимог щодо підстав зупинення транспортного засобу поліцейський може бути притягнутий до відповідальності, передбаченої законом, втім це за будь-яких обставин не нівелює порушення водієм вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України та не звільняє останнього від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що мають формальний характер та спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення

Зважаючи на викладене, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанов у Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця