ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5629/21 Номер провадження 33/814/39/23Головуючий у 1-й інстанції Олейнікова Г. М. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Гальонкін С.А., при секретарі Гречці Є.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Пінчука М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2022 року

щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України та підвергнуто адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Як вбачається з постанови, 28 травня 2021 року о 02 год. 27 хв. в м. Кременчук, по вул. Гвардійській, 25, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mazda 929, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіряного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. За вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з даним судовим рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Просить скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається на невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Зазначає, що допитаний в якості свідка ОСОБА_2 є працівником поліції, а тому його покази мають бути оцінені критично. При цьому, звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Вважає, що у працівників поліції не було підстав зупиняти авто, оскільки не було факту правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Пінчука М.А., дослідивши докази, переглянувши відеозапис, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Приписами п.2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з відеозапису події, ОСОБА_1 поліцейськими було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру, однак ОСОБА_1 не погодився та виявив бажання проїхати до медичного закладу. Після прибуття у медичний заклад ОСОБА_1 повторно було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак останній, у присутності двох свідків відмовився.

Крім того, з матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що провина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 148573 від 28 травня 2021 року; поясненнями допитаних при розгляді справи в суді першої інстанції поліцейського Демешка Д.Ю., а також свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; диском з відеозаписом, де зафіксовано відмову від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.

При цьому, допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_5 , пояснив, що 28 травня 2021 року о 02 год. 27 хв. ним було зупинено транспортний засіб Mazda 929, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , у зв`язку з порушенням останнім правил дорожнього руху. Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 ним було зупинено за допомогою проблискового маячка, після чого водій увімкнув аварійну світлову сигналізацію. При спілкуванні у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 пояснили, що були залучені в якості свідків працівниками патрульної поліції. В закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що він складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, з додержанням вимог передбачених ст. 256 цього Кодексу.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступне.

Згідно п.1.5 ПДР України, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії .

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається факт того, що ОСОБА_1 перебував за кермом заведеного автомобіля, при спілкуванні з працівниками поліції цікавився підставами його зупинки. При цьому, в діалозі з працівниками поліції на їх доводи про керування ним автомобілем в нетверезому стані, заперечував сам факт перебування в алкогольному сп`янінні, однак не факт керування транспортним засобом.

Оцінуючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Безпідставними є доводи наведені в апеляційній скарзі, що у працівників поліції не було підстав зупиняти авто, оскільки не було факту правопорушеннязважаючи на те, що працівник поліції має право зупинити транспортний засіб в разі, якщо є підстави вважати, що водій вчинив адміністративне правопорушення чи наявна інформація про причетність водія до скоєння адміністративного правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що при зупинці транспортного засобу ОСОБА_1 було повідомлено про порушення ним правил дорожнього руху, а саме порушення правил користування ременем безпеки водієм та пасажиром, а також повідомлення працівників поліції з лінії «102»про перебування водія транспортного засобу Mazda 929, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2022 рокузалишити без змін.

Керуючись статтями 293, 294 КУпАП суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Гальонкін