ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2159/23 Номер провадження 33/814/1711/23Головуючий у 1-й інстанції Герцов О. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Карлівського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 22.07.23, о 20:25 год. на автодорозі Карлівка-Красноград поблизу 32 км водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLVO S60, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія за допомогою алкотестеру ARCD -0543, результат позитивний 1,88% проміле.

Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує, що правопорушення було скоєне ним як військовослужбовцем, що тягне за собою відповідальність за Главою 13-Б КУпАП, а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка була складена працівниками поліції, тоді як оформлення матеріалів мало б здійснювались як за військові адміністративні правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що розгляд справи відбувся без його участі, в зв`язку з проходженням ним військової служби. Копію постанови суду від 29.08.2023 було отримано його братом 22.09.2023, після чого було подано апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь в розгляді справи. Копія постанови суду від 29.08.2023 отримана 22.09.2023, після чого, засобами поштового зв`язку була подана апеляційна скарга.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження як пропущеного з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №397311 від 22.07.2023 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

роздруківка з алкотестеру з результатом проходження тесту з позитивним результатом 1,88% проміле,

направлення на огляд водія до медичного закладу,

пояснення свідка ОСОБА_2 ,

рапорт чергового ВП №3 м. Карлівка щодо отримання інформації про з`їзд автомобіля в кювет та в подальшому встановлення у водія стану алкогольного сп`яніннях.

Не заперечуючи факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 як на підставу скасування постанови суду посилається на те, що правопорушення було скоєне ним як військовослужбовцем, що тягне за собою відповідальність, визначеною Главою 13-Б КУпАП, а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка була інкримінована працівниками поліції.

Враховуючи свій статус як суб`єкта відповідальності, вважає, що скоєне ним правопорушення не підлягає правовому регулюванню за ст. 130 КУпАП, оскільки в такому випадку він має нести відповідальність за спеціальними нормами ст. 173-20 КУпАП як військовослужбовець на підставі протоколу командира військової частини або іншої уповноваженої особи.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП та не можуть бути прийняті до уваги як такі, що свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Викладені в апеляційній скарзі доводи щодо невірної кваліфікації дій та складання адміністративного матеріалу неуповноваженим органом - не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на нормативно-правових актах, які регулюють спірне питання.

Так, за змістом ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

В даному випадку, під час порушення ПДР України, ОСОБА_1 керував легковим автомобілем Volvo S60, який належить фізичній особі, а не транспортним засобом Збройних Сил України. При цьому, останній не надав суду будь-яких доказів того, що під час керування автомобілем виконував обов`язки військової служби, тому має нести відповідальність на загальних підставах, тобто у відповідності до норм ч.1 ст. 130 КУпАП.

За вказаних обставин працівниками поліції як уповноваженими особами правомірно було складено на водія адміністративний протокол.

У зв`язку з чим, посилання апелянта на необхідність застосування до нього як до військо службовця положень глави 13-Б КУпАП, а саме - ч. 1 ст. 173-20 КУпАП, є безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Тобто, правопорушення вчинене військовослужбовцем тягне за собою адміністративну відповідальність, визначену главою 13-Б (військові адміністративні правопорушення) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-20 КУпАП розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу від сімдесяти до ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до п`яти діб.

В даному випадку, ОСОБА_1 не доведено, що на час керування транспортним засобом 22.07.2023 в стані алкогольного сп`яніння на автодорозі Полтава-Красноград, він виконував обов`язки військової служби, що в свою чергу стало б підставою для передачі складання адміністративного матеріалу до відповідних уповноважених осіб, а не працівниками поліції.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 на питання поліцейського «Ви не військовий?», ОСОБА_1 відповів «Ні» (20:12 год).

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Карлівського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2023 року як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна