ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/1324/23 Головуючий 1 інстанції: Курило В.О.
Провадження №33/818/441/23 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.1 ст.184 КУпАП

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі головуючого судді Люшні А.І., за участі секретаря Шевченко В.Р., потерпілого ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова віл 28 березня 2023 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , 1987 року народження, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП закрито, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі потерпілий просить скасувати постанову, ухвалити нову постанову, якою притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.184 КУпАП.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги потерпілий посилається на те, що суду було надані докази щодо систематичного, неналежного виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків. Наголосив, що його колишня дружина забороняє йому спілкуватися з дитиною, зустрічатись з нею та піклуватися про неї. Указав, що з 17 березня 2023 року він був позбавлений можливості дізнатися про місцеперебування його сина, а 20 березня 2023 року виявив, що ОСОБА_2 залишила дитину на сторонніх осіб, через що йому довелося звернутися до поліції. Зазначив, що відповідно до довідки від 21.03.2023 року №3351/119-63/11.2023 в 2022 році ОСОБА_2 вже присягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, що на думку апелянта підтверджує систематичне невиконання нею батьківських обов`язків.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши потерпілого, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 , посилаючись на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано належних доказів, які б підтверджували ухилення ОСОБА_2 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини.

Також суд зазначив, що обставини, на які посилається інспектор у протоколі, а саме: передання малолітньої дитини на виховання стороннім особам без повідомлення про це батька, не підтверджені належними доказами у встановленому законом порядку, оскільки, малолітня дитина перебувала під наглядом інших дорослих осіб батьків ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_2 , 20 березня 2023 року в період часу з 08:45 до 13:00.

З урахуванням вказаного суд дійшов до висновку, що такі обставини не свідчать про ухилення ОСОБА_2 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, та не є підставою для її притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальністю за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 150 СК України до обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, відноситься:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №727201 від 21.03.2023 року його складено за фактом того, що 20 березня 2023 року о 09 годині 17 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_2 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини ОСОБА_4 , а саме: не турбується про моральний та духовний розвиток дитини та здоров`я, передаючи на виховання стороннім особам, нехтуючи та не повідомляючи законного представника дитини в особі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушує статтю 12 Закону України «Про охорону дитинства» та Сімейний кодекс України.

Отже зі змісту вказаного протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що він складений щодо ОСОБА_2 за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, а саме не турбується про моральний та духовний розвиток дитини та здоров`я, передаючи на виховання стороннім особам, тобто за порушення нею саме ст.150 СК України.

Слід відзначити, що відповідними нормами закону не передбачено відповідальності за не повідомлення законного представника дитини про передачу дитину на виховання стороннім особам.

До того ж, як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 20 березня 2023 року о 08:45 відвела свого сина ОСОБА_4 , 2014 року народження, до батьків свого чоловіка ОСОБА_3 , для прийняття участі у дистанційному навчанні до 13:00, у зв`язку з відсутністю електропостачання за місцем їх проживання.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 від 14 лютого 2023 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровано шлюб 14 лютого 2023 року.

Батьками ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_2 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, неможна вважати, що ОСОБА_2 залишила дитину на сторонніх осіб, оскільки зазначені особи є батьками її чоловіка ОСОБА_3 .

Посилання потерпілого на доведеність систематичного невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків, а також на довідку від 21.03.2023 року №3351/119-63/11.2023, є безпідставними, оскільки матеріали справи відповідних даних не містять та не були надані потерпілим.

Натомість, у матеріалах справи містяться відповідь на адвокатський запит від 07.11.2022 року №01-31/254 Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №142, відповідно до якого у вихованні ОСОБА_4 протягом часу навчання більшою мірою брала участь мати ОСОБА_2 ..

Відповідно до долученого до апеляційної скарги потерпілого відповіді Департаменту у справах дітей по Московському району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради від 09.02.2022 року №04-22/726/22, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю у трьохкімнатній квартирі знайомої, де вони мають окрему кімнату, умови проживання задовільні, санітарно гігієнічні норми не порушено, для дитини створені всі необхідні умови для проживання, розвитку та відпочинку, психологічний клімат в родині задовільний. Під час огляду дитини лікарем педіатром КНП «Міська дитяча поліклініка №13» Харківської міської ради встановлено, що дитина доглянута, соматично здорова, скарг на психоемоційний стан не надходило. Фактів психологічного насильства не підтверджено.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказані обставини не свідчать про ухилення ОСОБА_2 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, та не є підставою для її притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Посилання потерпілого на заборону спілкування йому з дитиною з боку ОСОБА_2 , як на підставу притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки підлягають вирішенню шляхом звернення до суду з позовом про усунення цих перешкод, відповідно до ст.159 СК України.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Харкова віл 28 березня 2023 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня