Справа № 462/2720/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2023 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, місце проживання якої зареєстроване та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 будучи притягнутою 06.02.2023 року суддею Залізничного районного суду м.Львова до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, повторно протягом року, 06.04.2023 року о 16.20 год. перебуваючи в приміщенні магазину «Свій Маркет», що на вул.Виговського, 5 у м.Львові, вчинила дрібне викрадення чужого майна, а саме: алкогольне пиво ТМ «Арсенал», об?ємом 1,25 л., 8% алк.., вартістю 44,46 грн. без ПДВ, про що відносно неї 06.04.2023 року складено протокол серіїАПР18 №318312 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.51 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 свою вину визнала повністю, підтвердила вказані вище обставини, щиро розкаюється у вчиненому, просить її суворо не карати.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №318312 від 06.04.2023 року, заявою ОСОБА_2 від 06.04.2023 року, довідкою про вартість товару, письмовим поясненням ОСОБА_1 , про визнання факту вчинення нею проступку.

Щодо обґрунтування кваліфікації правопорушення за ч.2 ст.51 КпАП України, то слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст.51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається із постанови Залізничного районного суду м.Львова від 06.02.2023 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.51 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 повторно протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності, а саме за ч.1 ст. 51 КУпАП, а тому в діях останньої відсутня кваліфікуюча ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП.

З викладеного вбачається, що посадова особа, яка складала протокол не вірно кваліфікувала дії ОСОБА_1 .

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення, лише в частині зміни правової кваліфікації адміністративного правопорушення, якщо це покращує становище особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, вважаю необхідним перекваліфікувати дії ОСОБА_1 на ч.1 ст.51 КУпАП, оскільки перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення зафіксованих в протоколі.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Керуючись ст.40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний