Справа № 565/207/23
Провадження № 3/565/150/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року м.Вараш

Суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області Малков В.В., розглянувши матеріали Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

-за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ААД № 344601 від 29.01.2023 року ОСОБА_1 29 січня 2023 року приблизно о 18 годині 29 хвилин в м. Вараш по вул. Л. Українки керував належним йому транспортним засобом автомобілем марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID» (д.н.з. НОМЕР_1 ) з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 Drager та проходження такого огляду у медичному закладі також відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, посвідчення водія не вилучалось.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Захисник Луницька С. М. під час розгляду справи просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи досліджено два CD-диски із відеозаписом події. Під час перегляду файлів запису з відеореєстратора працівників поліції та «Безпечне місто» наявних на першому диску, встановити, що керував транспортним засобом саме ОСОБА_1 , як це вказано у протоколі, не виявилось можливим. На даному записі зафіксовано рух автомобіля та момент розмови працівника поліції із водієм транспортного засобу.

На другому диску досліджено 10 відеофайлів запису з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції. На першому файлі міститься відеозапис розмови поліцейського з ОСОБА_1 , на інших зафіксовано пояснення ОСОБА_1 , процес складання акту огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу, протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснення змісту протоколу.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 на відеозаписі події, водій відмовився від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння, оскільки вимога про зупинку транспортного засобу є безпідставною та незаконною, працівники патрульної поліції не назвали причину зупинки транспортного засобу, не повідомили про здійснення відеозапису за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського, не запропонували в установленому законом порядку пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд в медичному закладі в усному, а не в письмовому порядку. Тому, виконання незаконних вимог працівників патрульної поліції в подальшому свідчить про визнання особою таких вимог правомірними.

Так, на досліджених під час розгляду справи відеофайлів з відеореєстратора та нагрудної відеокамери поліцейського не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу та перебування саме ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу.

Крім того, адміністративні матеріали не містять відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Таким чином, відеозаписи з відеореєстратора, нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції, відеозаписи «Безпечне місто» не є належними та допустимими доказами, які в сукупності підтверджували б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у ракурс зйомки відеокамери не потрапив фрагмент події, який би свідчив, що ОСОБА_1 керував автомобілем у зазначені в протоколі день та час, тобто відеозапис не є безперервним.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коло воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Також Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020р.) зробив остаточний висновок, що рапорт інспектора не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, під час розгляду справи не встановлено доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 130, 221, 247, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 29.01.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд.

Суддя Малков В.В.