Справа № 127/1109/23
Провадження № 33/801/224/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , йо-го захисника адвоката Мороза С. О., розглянувши їхню апеляційну скаргу на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 08 січня 2023 року серії ДПР18 № 544015, складеного о 13.53 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, 109-В, вдень 08 січня 2023 року о 12.07 годині у м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 130-А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками нарко-тичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, блідість обличчя, порушення мови. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у Комунальному некомер-ційному підприємстві «Центр терапії залежностей ( далі - КНП ЦТЗ ) «Соціоте-рапія» Вінницької обласної ради у присутності лікаря-нарколога, про що скла-дений висновок № 0044. Під час усієї процедури огляду, що не відбувся, велася безперервна відеофіксація нагрудною камерою поліцейського. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністратив-ного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУПАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тися-чі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гри-вень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 536,80 гривень судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_2 , його захисник адвокат Мороз С. О. оскаржують її в апеляційному порядку, просять дану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП. Скаржники вважа-ють постанову суду незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи. Обґрунтовуючи доводи скарги, скаржники зазначають, що ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, однак, через відсутність фізіологічної потреби, особливостей організму, викликаних стресом та душев-ними переживаннями він не зміг здати аналіз сечі. При цьому, усупереч поряд-ку виявлення ознак сп`яніння у нього не були відібрані інші біологічні зразки, що свідчить про порушення порядку проведення огляду. Разом із тим, особи, які подали апеляційну скаргу, наголошують, що відеозаписом з нагрудних ка-мер поліцейських також підтверджується, що від проходження огляду він не відмовлявся, а без жодних заперечень виконував вказівки поліції; звертають увагу, що суд при винесенні оскаржуваної постанови помилково дійшов вис-новку про доведеність винуватості ОСОБА_1 , посилаючись на висновок медичного огляду від 08 січня 2023 року № 0044, оскільки цей висновок не міс-тить результатів огляду, натомість у ньому зазначено про відмову особи від проходження медичного огляду. Проте висновок медичного огляду не є доку-ментом, призначеним для фіксації відмови водія від огляду, тому такий є не-дійсним. У той же час, скаржники зауважують, що відеозапис не є безперерв-ним, відповідно для фіксування відмови від проходження огляду необхідним було залучення двох свідків, однак, не вказуючи про недопустимість відеоза-писів як доказів, вони, на думку скаржників, навпаки, підтверджують невинува-тість ОСОБА_1 . Рапорт поліцейського доказом винуватості скаржника бути не може, оскільки є суб`єктивним документом працівників поліції. Крім цього, у порушенням вимог КУпАП суд першої інстанції помилково не об`єднав ма-теріали двох адміністративних справ щодо ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, за-слухавши пояснення ОСОБА_1 , як особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, його захисника адвоката Мороза С. О., проаналізувавши наяв-ні у справі докази у їх сукупності, переглянувши справу у межах наведених в апеляційній скарзі мотивів, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному зако-ном порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгля-ді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчинен-ні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а та-кож з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений до-водами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено не-правильне застосування норм матеріального права або порушення норм проце-суального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджу-валися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим час-тини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відпо-відальність за керування транспортними засобами особами в стані алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вжи-вання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Части-ною другою цієї статті установлена адміністративна відповідальність за повтор-не протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швид-кість реакції.

Ураховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона такого правопору-шення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у передачі керування транс-портними засобами особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, а так само і за відмову осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за-твердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Мініс-терства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Відповідно до пункту дванадцятого згаданої вище Інс-трукції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу пере-буває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визна-ченими в пункті четвертому розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом восьмим Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що зни-жують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами), передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від про-ведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазна-чає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із матеріалів цієї адміністративної справи, зокрема, протоколу про адмініс-тративне правопорушення від 08 січня 2023 року, складеного о 13.53 годині у м. Вінниці по вул. Пирогова, 109-В, у цей день 08 січня 2023 року о 12.07 годині у м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 130-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відпо-відає обстановці, блідість обличчя, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у КНП ЦТЗ «Соціотерапія» Вінницької обласної ради у приутності лікаря-нарколога, про що складений висновок № 0044. Під час цієї події велася безперервна відео-фіксація нагрудною камерою поліцейського. Своїми діями ОСОБА_1 до-пустив порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

До протоколу про адміністративне правопорушення додане направлення водія транспортного засобу ОСОБА_1 до медичного закладу на огляд з ме-тою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або пе-ребування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У цьому направленні оглядом уповноваженої особи патрульної служби установлені та вказані ознаки сп`яніння ОСОБА_1 : поведінка, що не відпо-відає обстановці, порушення мови, блідість обличчя. Також до протоколу дода-ний рапорт поліцейського, яким складений протокол про адміністративне пра-вопорушення, з якого слідує, що під час несення служби по вул. Хмельницьке шосе, 130-А був зупинений транспортний засіб марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілку-вання із водієм були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприрод-на блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у лікаря-нарколога у медичному закладі КНП «ЦТЗ «Соціоте-рапія» Вінницької обласної ради». Крім цього, у матеріалах справи міститься висновок медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарсь-ких препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 січня 2023 року № 0044, складений о 14.00 годині лікарем КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», у якому зазначено, що водій відмовився від проходження медичного огляду.

До справи про вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення долучений відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з перегляду якого су-дом убачається, що ОСОБА_1 , погоджуючись на вимогу поліцейських про-йти огляд на стан сп`яніння, фактично проходить огляд на стан сп`яніння, але для лабораторного дослідження біологічний матеріал не здає, вказуючи на те, що не може його здати. З даного відеозапису також убачається, що працівники поліції надавали ОСОБА_1 можливість у межах встановленого часу повто-рити спробу здачі біологічно матеріалу, однак, такі залишилися безрезуль-татними.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмі-ністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, яка виразилася у його відмові від проходження огляду на стан нарко-тичного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина водія цілком доведена сукупністю доказів, наявних у матеріалах справи.

За фактичних обставин, що дійсно мають місце у цій адміністративній справі, у діях ОСОБА_1 убачається склад адміністративного правопору-шення, передбаченого вказаною нормою матеріального права, оскільки він від-мовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення ста-ну наркотичного сп`яніння.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній поста-нові від 14 лютого 2023 року, слід погодитися, вони є вірними, об`єктивними, справедливими.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржники зазначають, що від проходження огляду ОСОБА_1 не відмовлявся, лише не міг через фізіоло-гічні причини здати біологічний матеріал ( сечу ), про що неодноразово пові-домляв присутніх лікаря та поліцейських, а отже необхідним було відібрання у нього іншого біологічного матеріалу для проведення дослідження.

Проте з такими аргументами скарги погодитися не можна, вони є необ-ґрунтованими. Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Інструкції предметом дослі-дження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Із аналізу наведеної норми убачається, що лабораторне дослідження з метою виявлення стану сп`яніння може здійсню-ватися завдяки вищевказаним біологічним середовищам.

Разом із цим, вказана норма чи інші положення вищевказаної Інструкції не передбачають права особи на самостійний вибір біологічних зразків чи визна-чення особою способу проходження такого огляду; вказана Інструкція передба-чає тільки можливість отримання різних біологічних зразків для здійснення ла-бораторного дослідження. Крім того, зазначена Інструкція не передбачає й обов`язку лікаря-нарколога пропонувати особі здати інший вид біологічного зразка для здійснення лабораторного дослідження.

Пунктами тринадцятим, чотирнадцятим розділу ІІІ Інструкції визначено, що кров для аналізу відбирається у випадку, коли особа перебуває у несвідо-мому стані або тяжко травмована, або якщо в обстежуваної особи неможливо узяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті дванадцятому.

Як убачається із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 почав проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння. У подальшому він не здав сечу для проведення дослідження, мотивувавши це відсутністю фізіоло-гічної потреби. Поліцейським була надана можливість водію зачекати та знову спробувати здати сечу для проведення дослідження, на що ОСОБА_1 пого-дився та за спливом певного проміжку часу повторно намагався здати біологіч-ний матеріал, проте знову повідомив про неможливість задати біологічний ма-теріал. ОСОБА_1 поліцейським було повідомлено, що нездача біологіч-ного матеріалу буде розцінена як відмова від проходження огляду. Тобто нале-жить констатувати, що ОСОБА_1 була забезпечена реальна, об`єктивна можливість пройти огляд в умовах медичного закладу у повному об`ємі, а та-кож у законному порядку йому була надана можливість реалізувати свій обов-язок, установлений Правилами дорожнього руху, однак останній такою можли-вістю не скористався.

Ураховуючи наведене, фізіологічні властивості людського організму, а та-кож той факт, що ОСОБА_1 було надано достатньо часу для здачі біоло-гічного матеріалу з метою проведення аналізу, але останній не висловлював по-треби збільшити такий час, дії лікаря та поліцейських у даній ситуації є закон-ними та обґрунтованими. Апеляційний суд вважає, що поведінка та дії ОСОБА_3 під час його перебування у закладі охорони здоров`я, були спрямо-вані на навмисне затягування часу, свідчать про небажання вчиняти будь-яких спрямованих дій на здачу біологічних зразків, що не можу бути розцінене інак-ше як відмова від проходження огляду. Будь-яких об`єктивних підстав немож-ливості надання біологічних зразків для проведення лабораторного досліджен-ня у встановлений лікарем час з матеріалів справи не убачається.

Щодо неналежності як доказу медичного висновку від 08 січня 2023 року № 0044, оскільки він, за доводами скаржників, не є документом, призначеним для фіксації відмови водія від огляду, слід зазначити, що згідно з пунктом двадцятим розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається у трьох примірниках в усіх випадках безпосередньо після огляду особи. Відповідно до пунктів п`ятнадцять-шістнад-цять розділу ІІІ Інструкції діагноз встановлюється за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, який вноситься до акта ме-дичного огляду , а висновок щодо результатів медичного огляду видається на підставі акта медичного огляду. Згідно відеозапису ОСОБА_1 частину огля-ду пройшов, виконував тестування за вказівкою лікаря-нарколога, тому скла-дення зрештою медичного висновку із фіксуванням відмови від проходження огляду, зазначення цієї фактичної обставини у самому медичному висновку не є підставою для визнання відсутності події правопорушення і складу адміністра-тивного правопорушення у неправомірних діях водія ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі скаржники також вказують на невідповідність про-токолу про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП, оскільки у ньо-му не сформульована суть адміністративного правопорушення, зокрема, спосіб проходження огляду. Однак з такими мотивами скарги категорично погодитися не можна. Протокол про адміністративне правопорушення у цій адміністратив-ній справі повністю відповідає вимогам статті 266 КУпАП, містить усі необхід-ні відомості, передбачені як Інструкцією з оформлення матеріалів про адмініс-тративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністер-ства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрова-ною у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, так й Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алко-гольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лі-карських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здо-ров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою у Мініс-терстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про вико-нання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейсь-кого суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтування судових рішень не може розумі-тися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різ-ною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року; Про-ніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допус-тимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання у першу чергу наці-онального законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейсь-кий суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисника аргументи у цілому не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді ад-міністративної справи стосовно ОСОБА_1 норм матеріального чи проце-суального права, не спростовують правильний висновок судді суду першої інс-танції, оскільки вина скаржника у вчиненні адміністративного правопорушен-ня, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена ма-теріалами справи. З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі апеляційний суд визнає необґрун-тованими та не знаходить законних підстав для їх задоволення. Апеляційний суд вважає доцільним зазначити, що розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_1 здійснений судом першої інстанції ґрунтовно, об`єктивно, спра-ведливо, неупереджено, у послідовний спосіб, із застосуванням виключно пра-вового підґрунтя визначеної КУпАП процедури. Відтак, на підставі вищевикла-деного апеляційний суд визнає відсутніми законні підстави для скасування пра-вильної, об`єктивної, справедливої постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2023 року про притягнення до адміністратив-ної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , його захисника адвоката Мороза Сергія Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лю-того 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко