Справа № 353/56/23
Провадження № 33/4808/191/23
Категорія ч. 2 ст. 90 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції ЛУЩАК Н. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Соботника В.Й.,

розглянувши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, непрацюючого, громадянина України,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 90 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції за змістом постанови встановив, що 19 січня 2023 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 на річці Золота Липа поблизу с. Золота Липа Івано-Франківського району Івано-Франківської області за допомогою однієї поплавкової вудки виловив два екземпляри риби занесеної до Червоної книги України «вирезуб причорноморський», тобто своїми діями порушив вимоги п.п. 3 п. 5 розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 90 КУпАП. Вилучено водні живі ресурси, а саме 2 екземпляри риби «вирезуб причорноморський», вагою 0,1 кг.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, постанову скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП.

Наголошує, що пропустив строк на подання апеляційної скарги на один деньз поважних підстав, оскільки в нього на утриманні перебуває престаріла мати ОСОБА_2 , 1928 р.н., за якою він змушений постійно доглядати, копію постанови ОСОБА_1 отримав поштовим зв`язком 16 лютого 2023 року.

Вважає, що оскаржувана постанова судді не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки постановлена за результатами неповного дослідження доказів та їх невірної оцінки, а також не враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини. Пояснює, що без належної правової оцінки залишився той факт, що він вказував інспекторові рибнагляду, що ловив в річці на поплавкову вудку рибу верховодку, зловив дві маленькі рибки та вважав, що це верховодки та не знав, що як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення це є «вирезуб причорноморський», оскільки має поганий зір. Стверджує, що умислу на вилов двох екземплярів «вирезубу причорноморського» - не мав.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Соботник В.Й. з`явилися в судове засідання апеляційного суду. Їм роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 271 КУпАП, відповідно. Підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника Соботника В.Й., перевіривши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, підлягає до поновлення.

Вирішуючи апеляційну скаргу по суті вважаю, що необхідно відмовити в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 90 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, встановлено, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 90 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Вважаю, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 90 КУпАП, підтверджується наступними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушеннявід 19 січня 2023 року № 00470/05-23 (а.с. 4); актом виявлення та вилучення водних живих ресурсів, знарядь лову, іншого майна, плавучих і транспортних засобів № 00470/05 від 19 січня 2023 року (а.с. 5), який підписаний ОСОБА_1 та свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яким зафіксовано факт грубого порушення ОСОБА_1 правил рибальства, а саме порушення п.п. 3 п. 5 розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства; описом-оцінкою та розпискою про прийняття на зберігання водних живих ресурсів від 19 січня 2023 року (а.с. 6), у яких вказано, що виявлено та вилучено два екземпляри риби «вирезуб причорноморський», вагою 0,1 кг, які передані на зберігання до Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Івано-Франківській області (Івано-Франківський рибоохоронний патруль) Державного агентства меліорації та рибного господарства України; довідкою Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Івано-Франківській області (Івано-Франківський рибоохоронний патруль) Державного агентства меліорації та рибного господарства України № 31.3-20/05-23 від 24 січня 2023 року (а.с. 7), з якої вбачається, що розмір заподіяної шкоди внаслідок незаконного вилову риби занесеної до Червоної книги становить 20000,0 грн.; фототаблицями з зображенням ОСОБА_1 на місці вчинення адміністративного правопорушення та виловленої риби (а.с. 8, 9).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 січня 2023 року № 00470/05-23 (а.с. 4) 19 січня 2023 року о 13 год. ОСОБА_1 здійснював лов водних біоресурсів одною поплавковою вудкою в. р. Золота Липа поблизу с. Золота Липа, Тлумацької ТГ під час чого виловив два екземпляри вирезуба причорноморського. Риба занесена до Червоної книги України. Тим самим було нанесено збитки на суму 20000 грн. Чим порушив вимоги п.п. 3 п. 5 розділу IV Правил любительського і спортивного рибальства, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 90 КУпАП. Вилучено водні живі ресурси, а саме 2 екземпляри риби «вирезуб причорноморський», вагою 0,1 кг.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Івано-Франківський рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Івано-Франківській області Гордійчуком А.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які засвідчили протокол своїми підписами, у якому зафіксовано факт незаконного вилучення ОСОБА_1 із природного середовища двох екземплярів риби «вирезуб причорноморський», який занесений до Червоної книги України.

В протоколі ОСОБА_1 надав такі пояснення: «Ловив верхушку, риба схожа, не бачив».

Диспозиція ч. 2 ст. 90 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за погіршення, знищення середовища перебування (зростання) тварин і рослин, види яких занесені до Червоної книги України або які охороняються відповідно до міжнародних договорів України, знищення, незаконне або з порушенням встановленого порядку вилучення їх із природного середовища, а також порушення умов утримання (вирощування) тварин і рослин зазначених видів у ботанічних садах, дендрологічних та зоологічних парках, інших спеціально створених штучних умовах, що призвело до їх загибелі, каліцтва (пошкодження), інші порушення порядку охорони, використання і відтворення таких видів тварин і рослин - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією незаконно добутого і на посадових осіб - від п`ятдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією незаконно добутого.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Відповідно дост. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Твердження апелянта про те, що питання відшкодування шкоди має розглядатися в порядку цивільного судочинства не ґрунтуються на чинному законодавстві, оскільки відповідно до ст. 40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Коли шкоду заподіяно неповнолітнім, який досяг шістнадцяти років і має самостійний заробіток, а сума шкоди не перевищує одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суддя має право покласти на неповнолітнього відшкодування заподіяної шкоди або зобов`язати своєю працею усунути її.

В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не мав умислу на вилов двох екземплярів «вирезубу причорноморського», тому що у нього поганий зір і він не знав, що це саме «вирезуб причорноморський», не спростовують правильності висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 90 КУпАП.

Необережність нарівні з умислом є самостійною формою вини, передбаченою адміністративним законодавством. В адміністративному праві, як і в кримінальному, необережність розглядається як менш небезпечна форма вини порівняно з умислом. Однак не можна недооцінювати шкідливість адміністративних проступків, вчинених через необережність.

Твердження апелянта про необґрунтованість розміру шкоди, яка підлягає компенсації є безпідставним. Так, розмір компенсації, заподіяної ОСОБА_1 за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, визначено постановою Кабінету Міністрів України № 1030 від 07 листопада 2012 року «Про розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, а також за знищення чи погіршення середовища їх перебування (зростання)», відповідно до якої розмір компенсації за незаконне добування одного екземпляру «Вирезуба причорноморського» складає 10000.00 грн.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в: незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; невиконанні встановлених законодавством вимог щодо охорони видів тварин, занесених до Червоної книги України або до переліків видів тварин, що підлягають особливій охороні. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Як вбачається з п. 6.2 Правил №19 шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водойомах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209.

Посилання апелянта на те, що не доведено, що виловлена риба є саме «Вирезубом причорноморським» та він не мав на меті здійснити вилов саме «Вирезуба причорноморського», в зв`язку із чим в його діях відсутній умисел не є слушним, оскільки наявними в матеріалах справи доказами, які є належними та допустимими, підтверджено факт вилову ОСОБА_1 двох екземплярів саме «Вирезуба причорноморського».

Крім цього, згідно закріпленої в ст. 68 Конституції України «презумпції знання законодавства», незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Вважаю за неможливе застосувати вимоги ст. 1193 ЦК України для зменшення розміру відшкодування, оскільки вказані правовідносини виникли в наслідок вчинення особою адміністративного правопорушення, а розмір такого відшкодування конкретно встановлений законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

У даному випадку є неможливим застосування ст. 22 КУпАП, оскільки встановлені судом першої інстанції обставини адміністративного правопорушення неможливо визнати малозначним правопорушенням, тому застосування положень вищевказаної статті, є необґрунтованим та безпідставним.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 90 КУпАП доведена поза розумним сумнівом.

Враховуючи наведене, підстав для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається, а тому постанову судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 90 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло