ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , громадянина України, - визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп..

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 14.09.2023 року о 19 год. 05 хв., діючи у складі групи осіб, спільно із громадянином ОСОБА_2 , вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон України, у зв`язку з чим був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 0069 прикордонного знаку на відстані 3000 метрів від лінії державного кордону на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на території Вашковецької ОТГ Дністровського району Чернівецької області.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

ЄУНСС №722/1928/23 Головуючий у І інстанції: Унгурян С.В.

Провадження №33/822/680/23 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія ч.2 ст. 204-1 КУпАП

Апелянт ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Звертає увагу, що на цей час він не працює, стабільного джерела доходу не має, зареєстрований в місті Нова Каховка Херсонської області, що перебуває в окупації, внаслідок чого змушений витрачати кошти на оренду житла, тобто такий вид стягнення є тяжким для нього і не досягне своєї мети.

Просив розглянути апеляційну скаргу без його участі та змінити постанову районного суду в частині призначеного стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Частиною першою ст. 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і в апеляційній скарзі апелянта ОСОБА_1 не заперечуються, а тому суд апеляційної інстанції в цій частині не переглядатиме постанову суду першої інстанції.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Отже, ОСОБА_1 у своїй скарзі просить змінити постанову районного суду в частині призначеного йому стягнення й зменшити суму штрафу, проте таке прохання апелянта не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №132979 від 14.09.2023 року ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги ст. 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Судом І-ї інстанції на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн..

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 27 КУпАП - штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, суд першої інстанції врахувавши особу ОСОБА_1 , який є особою молодого віку, офіційно не працевлаштований (з його слів), ступінь його вини та майновий стан, а також відсутність обставин, які пом`якшують відповідальність та наявність обставини, що обтяжує його відповідальність це вчинення правопорушення в умовах надзвичайних обставин, а саме воєнного стану, обґрунтовано прийшов до висновку про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 НМДГ, яке наближене ближче до мінімального покарання, а ніж передбачено санкцією ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

На думку апеляційного суду, саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Твердження ОСОБА_1 , що на даний час він не працює, стабільного джерела доходу не має, являється переселенцем, внаслідок чого змушений витрачати кошти на оренду житла, не заслуговують на увагу суду, оскільки не підтверджені належними й допустимими доказами, зокрема його реєстрацією в іншому місці як біженця.

Більше того, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження торкаються виїзду чоловіків 18-60 років за кордон, а отже, суд апеляційної інстанції не має сумнівів, що дії ОСОБА_1 були спрямовані саме на незаконний перетин державного кордону України, задля уникнення мобілізації, враховуючи його вік, а також того, що він не оспорював події та місце його затримання.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в апеляційної інстанції не здобуто.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не знаходить підстав для зміни постанови районного суду та зменшення суми штрафу, як про те апелює ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2023 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська