ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/569/23 Справа № 702/543/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Нейло І. М. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 20 червня 2023 року о 22 год. 41 хв. на автомобільній дорозі Сатанівка-Бубельня, Уманського району Черкаської області, керував автомобілем марки «Audi A6», д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Крім того ОСОБА_1 20 червня 2023 року о 22 год. 41 хв. на автомобільній дорозі Сатанівка-Бубельня, Уманського району Черкаської області, керуючі автомобілем марки «Audi A6», д.н. НОМЕР_1 не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 та 8,9 «б» ПДР.

Крім того ОСОБА_1 20 червня 2023 року о 22 год. 41 хв. на автомобільній дорозі Сатанівка-Бубельня, Уманського району Черкаської області, керуючі автомобілем марки «Audi A6», д.н. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням в результаті чого з`їхав на узбіччя та здійснив наїзд на дерево, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову, а провадження по справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду є незаконною, винесену з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що у складених протоколах про адміністративні правопорушення щодо нього відсутні посилання на технічний засіб, яким зроблено відеофіксацію. Також у графі цих протоколах «Додатки до протоколу» зазначено: матеріали згідно опису. Проте будь-якого юридичного документу з назвою «опис» до протоколу не додано.

На переконання ОСОБА_1 до справи не долучено доказів на підтвердження вчинення ним цих правопорушень.

Стверджує, що рух автомобіля не відбувався на автомобільній дорозі Сатанівка Бубельня, оскільки на відео, доданому до матеріалів справи, вбачається, що рух транспортного засобу відбувається у населеному пункті.

Приводить фактичні дані, що містяться на відеозаписах, та вказує, що ці фактичні дані спростовують показання свідка ОСОБА_2 , котрий складав відповідні протоколи про адміністративні правопорушення.

З приводу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відзначає про недоведеність порушення ним ПДР. Разом з тим схема ДТП не встановлює обставин порушення ПДР та наявність причинно-наслідкового зв`язку.

Окрім того, правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, є адміністративним правопорушенням з матеріальним складом, оскільки диспозиція статті вимагає встановлення не тільки діяння (порушення правил дорожнього руху), а й настання суспільно-шкідливих наслідків (спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць. залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).

Разом з тим, на переконання апелянта, заподіяння механічних ушкоджень власному технічному засобу не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідальність, на думку апелянта, настає, якщо пошкоджено чуже майно. З доданої до протоколу фото-таблиці неможливо ідентифікувати транспортний засіб.

Як на підставу для скасування постанови судді районного суду посилається на практику Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

Вказує про неможливість посилання суду на показання працівника поліції, як на належний та достовірний доказ.

Зауважує на відсутність свідків під час складня протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, участь яких на думку апелянта є обов`язковою.

Посилаючись на обов`язкову ознаку об`єктивної сторони правопорушення за ст. 130 КУпАП - керування особою транспортним засобом, стверджує, що ця справа не містить доказів на підтвердження того, що ним, як водієм, були вчинені дії, пов`язані керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відзначає, що в Акті огляду не вказано відносно якої особи складено цей Акт, за відсутності свідків, присутність яких згідно п.6 Інструкції є обов`язковою. Окрім того в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про вручення ОСОБА_1 копії акту чи про відмову останнього від отримання даної копії.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Штойка Д.С., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення судді першої інстанції є обґрунтованим, а його висновки підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно де встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України визначає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Стаття 122-2 КупАП передбачає накладення адміністративного стягнення за Невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Пункт 2.4 ПДР визначає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. Також згідно з п. 8.9 б ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, серед інших, увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні наведених адміністративних правопорушень, суддя суду першої інстанції послався на протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 349187 (ч. 1 ст. 130 КупАП), серії ААД №349501 (ст. 122-2 КУпАП) та серії ААД № 349502 (ст. 124 КУпАП) від 20 червня 2023 року, в яких наведені обставини вчинених адміністративних правопорушень.

Дані протоколи відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, підписані особою без зауважень, серед іншого в них зазначено суть адміністративних правопорушень; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дані правопорушення.

До цих протоколів долучені інші докази, як це в них зазначено, згідно опису. Відповідно до супровідних листів до протоколів, додатки до них визначені у відповідній кількості аркушів. Окрім того, титульні листи цих справ містить описи матеріалів, котрі складені та підписані інспектором СРПП ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Грицаєм В.

За таких обставин, відповідні доводи апелянта щодо відсутності опису до протоколів про адміністративне правопорушення, як на окрему підставу для скасування постанови судді та закриття провадження у справі є хибними.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені обставини в цих протоколах підтверджуються такими дослідженими та перевіреними судом першої інстанції доказами.

Так винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується схемою місця ДТП, яка сталася 20.06.2023 о 22.41 год. на автомобільній дорозі Сатанівка-Бубельня, Уманського району Черкаської області, у якій, в тому числі відображено механічне пошкодження, яке було завдано автомобілю, а саме пошкодження передньої частини транспортного засобу «Audi A6», д.н. НОМЕР_1 .

Наведене також підтверджується фототаблицею до протоколу.

Посилання апелянта, що рух автомобіля не відбувався на автомобільній дорозі Сатанівка Бубельня, є безпідставним, адже автомобільна дорога, котра має відповідну назву, що з`єднує населенні пункти, беззаперечно проходить через населені пункти. Внаслідок чого, зазначення уповноваженою особою у відповідних протоколах про адміністративні правопорушення місце їхнього вчинення, як назва автомобільної дороги на вливає на висновки суду щодо наявності в діях особи складу адміністративних правопорушень.

Окрім того, суддя районного суду привів детальний аналіз фактичним даним, що містяться на відеозаписах наданого працівниками поліції, з яких вбачається, що 20 червня 2023 року по автомобільній дорозі рухається автомобіль, якому перегороджує проїжджу частину дороги автомобіль поліції з проблисковими маячками синього і червоного кольору. Автомобіль «Audi A6», з`їхавши на узбіччя, оминув автомобіль поліції та продовжив рух. Автомобіль поліції намагався наздогнати автомобіль «Audi A6», але через деякий час його було виявлено на узбіччі дороги з механічним пошкодженням від дерева. Біля автомобіля стояв ОСОБА_1 , який повідомив, що саме він є водієм транспортного засобу. На запитання поліцейського, чому він не зупинився на сигнал поліцейських, відповіді не надав, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі, відмовився.

Зазначені відеозаписи судом першої інстанції визнані належними та допустимими доказами, оскільки згідно з приписами п.1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію»поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Також додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відсутність в постанові судді вказівки на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис не тягне за собою безумовної підстави для визнання цього доказу недопустимим, оскільки вимоги до постанови судді про накладення адміністративного стягнення та до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів не є тотожними. Отже правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, з посиланням на вимоги ч. 3 ст. 283 КУпАП, стосується іншої правої ситуації - розгляду справи посадовою особи уповноваженого підрозділу Національної поліції вказаної категорії справ.

Також суд першої інстанції, взяв до уваги пояснення працівника поліції Горобець В.І., якого було допитано в суді першої інстанції, щодо обставин складання відповідних протоколів.

Показання цього свідка не є вирішальними та єдиними, що підтверджують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень, тому посилання суду першої інстанції на показання цього свідка не впивають на висновку суду при накладенні адміністративних стягнень на особу.

Тотожні доводи апелянта щодо відсутності доказів на підтвердження того, що ним, як водієм, були вчинені дії, пов`язані керуванням транспортним засобом, зокрема у стані алкогольного сп`яніння були розглянуті судом першої інстанції та обґрунтовано були відкинуті.

З цього приводу апеляційний зауважує, що з фактичних даних, що містяться у відеозаписах з нагрудних камер поліцейських випливає, що ОСОБА_1 не заперечував обставини керування ним транспортним засобом. Разом з тим, ОСОБА_1 не повідомляв поліцейського про версію, що водієм належного йому транспортного засобу «Audi A6», д.н. НОМЕР_1 за обставин вказаних у протоколах про адміністративні правоопрушення була інша особа.

За таких обставин, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 у даному випадку є суб`єктом даних адміністративних правопорушень. Заразом матеріали справи не місять даних, що водієм вказаного транспортного засобу була інша особа.

Порушення вимог п. 12.1 ПДР України ОСОБА_1 свідчить про порушення правил, встановлених для забезпечення безпеки дорожнього руху, тобто свідчить про протиправну, винну дію ОСОБА_1 , яка посягала на встановлений порядок управління на транспорті, та спричинила пошкодження транспортного засобу. За наслідками такого порушення передбачено адміністративну відповідальність ст. 124 КУпАП, отже, в даному випадку є всі ознаки адміністративного правопорушення, передбачені у ст. 9 КУпАП.

Надуючи оцінку сукупності всіх зібраних у справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не вибрав безпечну швидкості руху водій, не враховував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, через що не мав змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, що перебувало у причинному зв`язку з виникненням цієї пригоди.

Заразом відсутність потерпілих, завдання шкоди іншим транспортним засобам, не впливає на вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за умови, що внаслідок порушення вимог правил дорожнього руху має місце пошкодження транспортного засобу. А та обставина, що пошкоджений автомобіль належить особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не вказує на відсутність в діях такої особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Частина 2 статті 266 КУпАП не передбачає обов`язкової присутності свідків під час огляду осіб поліцейським, у разі застосування технічних засобів відеозапису. Таке ж положення містить Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

У цій справі долучені відповідні записи, тому доводи апелянта про відсутність свідків, як підстава для скасування постанови судді, не є слушними.

Посилання апелянта на порушення при складанні Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння не впливають на законність постанови судді, що оскаржується, адже суддя районного суду на зміст цього акту у своєму рішенні не посилався.

Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею районного суду відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук