Справа № 455/585/23 Головуючий у 1 інстанції: Клімченко М.І.
Провадження № 33/811/1474/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю ОСОБА_1 та захисника Щербана М.Я.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 вересня 2023 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в користь Державної судової адміністрації України, місце знаходження: м.Київ, вул. Липська, будинок №18/5, поштовий індекс 01601, отримувач коштів: ГУК м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Згідно з постановою судді, 21.03.2023 о 17 год. 34 хв. в м. Старий Самбір по вул. Л.Галицького, 220 Самбірського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Peugeot 5008 н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 вересня 2023 року, скасувати її та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на такі доводи: працівники поліції безпідставно і безпричинно зупинили автомобіль; відеозаписом не зафіксовано його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснення процесуальних прав та суті правопорушення; працівники поліції не дали ознайомитися з протоколом про адміністративне правопорушення, а також не вручили його копії, чим порушено його право на захист.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та захисника Щербана М.Я., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №173428 від 21.03.2023, складеним відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху,

- рапортом інспектора СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Мартича В. від 21.03.2023 про зупинення автомобіля марки Пежо 5008 р. н. НОМЕР_1 , який виїхав на проїжджу частину дороги не пропустивши автомобіль, який рухався по головній дорозі, чим спричинив створення аварійної ситуації. Після чого нарядом ГРПП ВП №1 було прослідувано за вказаним автомобілем, де зупинено його при цьому увімкнено сині та червоні проблисткові маячки та подано звуковий сигнал. Після того, як автомобіль Пежо 5008 р. н. НОМЕР_1 зупинився, водію пояснили причину зупинки та при спілкуванні з водієм автомобілю ОСОБА_1 у останнього були помітні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей та порушення координації рухів, йому було запропоновано пройти тест на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що останній відмовився. Тому було складено протокол про адміністративне правопорушення. Проводилась відео фіксація.

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції, з відміткою про те, що огляд не проводився,

- відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано момент порушення водієм автомобілю Пежо 5008 р. н. НОМЕР_1 Правил дорожнього руху, переслідування вказаного автомобілю працівниками поліції, зупинка транспортного засобу автомобілю Пежо 5008 р. н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Після чого працівниками поліції водієві роз`яснено причину зупинки транспортного засобу та були помічені у нього ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому працівниками поліції неодноразово було запропоновано пройти тест на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 своєю поведінкою ухилявся від надання відповіді.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, у протоколі також містяться дані про те, що ОСОБА_1 відмовився отримувати копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 дійсно не отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки обидва екземпляри протоколу про адміністративне правопорушення (оригінал та копія) знаходяться в матеріалах справи.

Разом з тим, матеріали справи дозволяють встановити, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про зміст висунутого стосовно нього обвинувачення та був обізнаний, що звинувачується в тому, що керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

При вирішені цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Так, долучені до матеріалів справи відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та сутністю висунутого проти нього обвинувачення. Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився у підписанні протоколу у відповідних його графах та надання пояснень щодо обставин справи. При намаганні працівником поліції виконати вимоги закону, щодо вручення під розписку ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення, останній відмовився від отримання копії протоколу.

З долучених відеозаписів вбачається, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 була спрямована на намагання ускладнити працівникам поліції виконання ними своїх обов`язків при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики ЄСПЛ у тому разі коли недотримання обов`язку повідомити у встановленому законом порядку про обвинувачення, що трапилось з вини обвинуваченого, то він не може стверджувати про порушення прав сторони захисту (Ердоган проти Туреччини, Камбел і Фелл проти Сполученого Королівства).

Сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, була забезпечена реальна можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що працівники поліції безпідставно і безпричинно зупинили автомобіль спростовуються інформацією, що міститься на відеозапису, з якої чітко вбачається, що працівник поліції пояснив ОСОБА_1 причину зупинки. До того ж, слід також зазначити, що підстави зупинення транспортного засобу не входять до предмету доказування у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п 1.3. учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.

Таким чином, отримавши посвідчення водія ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання, як водій транспортного засобу, неухильно дотримуватись вимог, передбаченим ПДР України в тому числі і у частині встановлених ними заборон.

Згідно до вимог п. 2.2 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність в тому числі і за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, порядок проходження якого визначено Законом.

Відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння може бути виражена не тільки незгодою від проходження такого огляду у вербальній формі, а й у будь-яких діях або інших відповідних конклюдентних діях чи бездіяльністю, спрямованих на ухилення від надання прямої відповіді працівникам поліції щодо наміру пройти такий огляд або ухилитись від його проходження.

Отже, твердження сторони захисту в цій частині є безпідставними та мають розцінюватись, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, ОСОБА_1 оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2023 року.

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк