Дата документу Справа № 336/1835/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1835/22 Головуючий в 1 інст. Звєздова Н.С.
Провадження №33/807/41/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Войтовича Є.М. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 (п`ятнадцять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя суду першої інстанції встановив, що 01.05.2022 року о 16.00 годині в м. Запоріжжі, Шевченківський район, вул. Деповська, буд.83, водій ОСОБА_1 будучі двічі протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.3 ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, реєстраційний № НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.130 КУпАП.

Також, 01.05.2022 року о 16.00 годині в м. Запоріжжі, Шевченківський район, вул. Деповська, буд.83, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 1102, реєстраційний № НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на дерево, чим спричинив автомобілю ЗАЗ 1102, реєстраційний № НОМЕР_1 пошкодження після чого залишив місце пригоди. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. п.2.10а), 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 та ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Войтович Є.М. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що тягне її зміну. Зазначає, що судом визначено стягнення у вигляді адміністративного арешту з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 10 років, як найсуворіший вид відповідальності серед санкцій ст.ст. 122-4, 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП, проте, із мотивувальної частини постанови не зрозуміло, яке стягнення належить застосовувати за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, адже на думку адвоката ці норми містять альтернативні санкції. Крім того зазначає, що із опису правопорушення, який містить протокол, не випливає, що ОСОБА_1 протягом року двічі притягувався до адміністративної відповідально за аналогічні дії, отже судом самостійно застосовано кваліфікуючу ознаку ч. 3 ст. 130 КУпАП, що суперечить чинному законодавству.

Звертає увагу суду, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_2 . Даного підтвердження не містить і відеозапис працівників патрульної служби, оскільки починається о 18 год. 02 хв., а протокол складений о 17 год. 55 хв., тому вважає, що доказом подій, які відбулися раніше, цей протокол бути не може.

Просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 липня 2022 року скасувати, провадження у справі закрити.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_2 та його - адвоката Войтовича Є.М. про дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, тривалість апеляційного розгляду, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката Войтовича Є.М. про відкладення апеляційного розгляду через відсутність поважних причин неявки, тому вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_2 та його захисника, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколах про адміністративні правопорушення серії ААБ №063936 від 01.05.2022 за ч.3 ст.130 КУпАП, серії ААБ №056567 від 01.05.2022 за ст.124 КУпАП, серії ААБ №056566 від 01.05.2022 за ст.122-4 КУпАП, в яких зафіксовані факти порушення ОСОБА_1 п.2.5. 2.10а) та 13.1 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 та ч.3 ст.130 КУпАП підтверджується:

- схемою місця ДТП від 01.05.2022;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 01.05.2022;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку, що зафіксовано на бодікамеру 475302;

- розпискою ОСОБА_3 від 01.05.2022 про отримання ТЗ ЗАЗ 1102, реєстраційний № НОМЕР_1 для доставки його за адресою: м. Запоріжжя, вул. Деповська, буд.85;

- довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», відповідно до якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії ВАТ 871256 від 21.11.2016 та двічі протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Василівського районного суду Запорізької області від 09.09.2021 (провадження №3/311/1562/21с та за ч.3 ст.130 КУпАП постановою Василівського районного суду Запорізької області від 28.09.2021 (провадження №3/311/1077/21);

- реєстраційною карткою ТЗ;

- архівом адмінправопорушень;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 01.05.2022;

- фототаблицею пошкоджень транспортного засобу;

- відеозаписом подій.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом апеляційний суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

При цьому, особливості цього провадження засвідчують підтвердження факту керування транспортним засобом підтверджується сукупністю встановлених обставині, які суд не може проігнорувати.

Так, відеозаписом події зафіксовано, що на запитання працівника поліції ОСОБА_1 повідомляє, що не справився із керування та в`їхав у дерево, вказує місце скоєння ДТП і зазначає про необхідність перекотити автівку, щоб не заважала іншим транспортним засобам, вказує, що перелякався і пішов з місця ДТП, потім зібрався з думками і підійшов до працівників поліції задля визнання своєї провини і що він був за кермом. Також, ОСОБА_1 зазначає, що перед аварією вживав алкогольні напої, а саме: 2 літра сидру. Вказував, що водійського посвідчення не має, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Далі, працівник правоохоронного органу пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці скоєння ДТП, на що ОСОБА_1 відповідає відмовою і йому роз`яснюють наслідки такої відмови та оголошують його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Отже, внаслідок оглянутого відео, суддя відхиляє доводи адвоката щодо відсутності доказів керування автомобілем.

При цьому, встановлюючи обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, місцевий суд цілком аргументовано з урахуванням попередніх притягнень ОСОБА_1 до адміністративних правопорушень за ч. 3 ст. 130 КУпАП встановив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню, а тому доводи захисника щодо самостійного встановлення кваліфікації, з урахуванням складеного відносно ОСОБА_1 протоколу саме за ч. 3 ст. 130 КУпАП, який і був предметом розгляду суду, слід визнати безпідставними.

Окремо, апеляційний суд, звертаючись до практики Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09 червня 2011 року по справі «Лучанінова проти України», від 30 травня 2013 року по справі «Малофєєва проти Росії», від 20 вересня 2016 року по справі «Карелін проти Росії», де зазначено, що суд не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення, констатує, що в даному випадку фабулу вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП місцевий суд не змінював. При цьому уточнення часу скоєння адміністративного правопорушення не впливає на кваліфікацію дій правопорушника, а тому порушень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод апеляційною інстанцією не встановлено.

Доводи апелянта щодо різниці часу між відезйомкою за участю ОСОБА_1 та складанням протоколів слід відхилити, оскільки апеляційний суд не вбачає в даному випадку зазначені неточності, які можуть вплинути на обставини події.

При цьому, протоколи відносно ОСОБА_1 відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735, зокрема в них зазначене місце складання та місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційні доводи, що з постанови суду не зрозуміло, яке стягнення належить застосовувати за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП суперечать оскаржуваній постанові, оскільки місцевий суд обґрунтував свої висновки з посилання на вимоги закону та застосував положення ст. 36 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, тобто за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Отже, апеляційний суд констатує, що сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_1 у інкримінованих адміністративних правопорушеннях.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Отже, на переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суддею районного суду при обранні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення дотримано вимоги ст. ст. 33, 36 КУпАП.

Отже, наведені в апеляційній скарзі твердження правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги. Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Войтовича Є.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник