провадження №3/389/1290/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року місто Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Ябчик Наталії Миколаївни, розглянувши матеріали, які надійшли зі Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Тернопільській облсті про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює п/м машин. Є.А. рухомого складу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №037058 від 29 серпня 2023 року ОСОБА_1 , 29 серпня 2023 року о 01:33 год. в м.Знам`янка Кіровоградської області по вул.Привокзальна, 11 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився відповідно до встановленого законодавством порядку в закладі охорони здоров`я КНП «ОКПЛ КОР» та підтверджується висновком №767 від 29 серпня 2023 року. Також, зі згоди водія, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510 тест №339. Результат тесту склав 1,9 проміле, з яким ОСОБА_1 не погодився. Від керуванням транспортним засобом відсторонений шляхом його передачі тверезому водію. Зазначеним діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 не з`явився про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Від його представника надійшло клопотання в якому вказано, що до протоколу відносно ОСОБА_1 додано 3 відеофайли з невідомих, але явно різних, приладів. Вказані файли не можуть бути доказом скоєння ОСОБА_1 правопорушення та бути покладені в основу рішення про накладення на нього адміністративного стягнення з наступних причин.

Відповідно до положень п. 1.3, п. 3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамерпрацівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Але в даному випадку запис з різних приладів, не суцільний, частини запису між собою логічно не пов`язані.

Зокрема, на двох файлах ми бачимо як один автомобіль, очевидно поліцейський, наздоганяє інший автомобіль, ані марку, ані номери якого встановити не можливо.

Далі поліцейський, як доказ факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 , додав відеофайл, тривалістю 31.44 год, який відображає події, розпочаті о 01.33 год та закінчені о 04.43 год. тобто файл обрізався, монтувався та підлягав іншим змінам, що є недопустимим.

Цей запис починається 29.08.2023 року о 01.33 і на відео чітко видно, що працівники поліції підходять до автомобіля, який стоїть на узбіччі. Хто перебував за кермом встановити не можливо.

Інспектор поліції в протоколі зазначив час скоєння правопорушення 01.33 год, однак будь-яких даних, що в цей час автомобіль взагалі рухався немає, адже з відеозапису вбачається, що о 01.33 автомобіль стоїть і як довго не відомо.

Ні в протоколі, ні в матеріалах, доданих до нього, ні у самому відеозапису не відображено відомостей про будь-яку ідентифікацію відеокамер, їх модель, марки, сертифікати якості, докази проведення метрологічної перевірки, а також хто саме проводив відеозйомку. Вказує на те, що в даному випадку матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували факт керування будь-яким транспортним засобом ОСОБА_1 ..

Крім того, представник ОСОБА_1 зазначає, що поліцейськими також порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2015 року № 1413/27858, поліцейський, виявивши ознаки сп`яніння, повинен запропонувати водію пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу при цьому, на вимогу водія показати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку, проінформувати як використовувати технічний засіб згідно інструкції до спеціального технічного засобу.

В даному випадку, поліцейський зовсім не виконав вимоги вказаної інструкції.

Зокрема, до протоколу доданий відеозапис, на якому ОСОБА_1 з 01.38 год по 01.45 год. кілька раз продуває прибор, який поліцейський називає «Драгером». Після отримання позитивного результату на стан сп`яніння ОСОБА_1 чітко та ясно заявив, що він не згоден з його результатами. Він категорично заперечував факт вживання спиртних напоїв і кілька раз наполегливо стверджував про незгоду з результатами огляду.

Згідно вищевказаної Інструкції, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або не згоден з ним, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Форма такого направлення встановлена п. 8 розділу ІІ Інструкції про порядок № 1452/735МВС та наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Тобто, після заяви про незгоду з результатами огляду на місці поліцейський повинен направити водія та забезпечити доставку водія до відповідного закладу охорони здоров`я. А саме, має бути виписане направлення до найближчого медичного закладу та вручене водієві. Однак до протоколу направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не долучене, не виписувалось та не вручалося ОСОБА_1 .

Так само і акт огляду складався не на місці зупинки, а в невідомий час в невідомому місці.

Натомість, отримавши категоричну незгоду з висновками огляду на стан сп`яніння, поліцейський незаконно фактично затримав ОСОБА_1 та доставив його в заклад охорони здоров`я, який навіть йому не називав. Відеозапис процедури доставлення ОСОБА_1 в лікарню преривається, тому події, які відбувалися більше години, нам невідомі.

Далі на відео відображена процедура перевірки на стан сп`яніння, який проведений явно не лікарем. Результати цього огляду в акті не зазначені. Вказівка про перебування ОСОБА_1 с стані алкогольного сп`яніння нічим не підтверджена, не конкретизована, адже це могло бути сп`яніння в межах дозволеного або в межах похибки тощо.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на місці та йому проведено огляд в закладі охорони здоров`я, в протоколі зазначено саме результат проходження тесту на місці зупинки.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, враховуючи, що у матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази, які могли б свідчити про виннуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, його представник вважає, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.ст.280,283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Проте, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 поліцейським в порушення вимог ст.255 КУпАП не зібрано доказів, які б підтверджували вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: акт огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 продув газоаналізатор «Drager Alcotest №7510», який показав результат 1,90%о (проміле) та зі вказаним результатом не погодився; роздруківку з приладу «Drager», згідно з якою 29 серпня 2023 року о 01 год. 47 хв. ОСОБА_1 продув алкотестер «Alkotest Drager №6820», який показав результат 1,90 %о (проміле); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 29 серпня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння; DVD диски з відеофіксацією вчиненого правопорушення.

Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пунктів 3, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду,на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Наведене повністю узгоджується із положеннями пункту 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015, яким передбачено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів.

Так, на відеозаписах з DVD диска вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб, а саме Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 . На вимогу поліцейського водій зупиненого транспортного засобу надав необхідні документи. В ході розмови поліцейськими було виявлено, що у останнього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, тому, йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на що він погодився. Так, з 01:38 год. по 01:45 год. ОСОБА_1 кілька разів продуває газоаналізатор, поліцейський стверджує, що робить він це не правильно. Після чергового продуву та отримання позитивного результату на стан сп`яніння ОСОБА_1 вказав, що він категорично із ним не згоден. Він заперечував факт вживання спиртних напоїв. В подальшому ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу. При цьому, на вказаному відеозаписі відсутня частина запису, а саме процедура доставлення ОСОБА_1 в лікарню. Відсутня майже година відео. Далі на відео відображена процедура перевірки на стан сп`яніння, проте результати цього огляду в акті не зазначені. Вказівка про перебування ОСОБА_1 с стані алкогольного сп`яніння нічим не підтверджена та не конкретизована.

Суддя враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затв. наказом МВС України 18.12.2018 № 1026.

Метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським, є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

За визначеннями п. 3 розділу І Інструкції, відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації; п.1 розділу III вказує, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія; портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Згідно із п. 4 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського.

Згідно п. 3 розділу 2 Інструкції Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Також, суд погоджується з доводами представника ОСОБА_1 про те, що незважаючи на те, що останній не погодився з результатами огляду на місці та йому проведено огляд в закладі охорони здоров`я, в протоколі зазначено саме результат проходження тесту на місці зупинки, що вказує на те що даний протокол складено з порушенням чинного законодавства.

Крім того, у формулюванні обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не вказано зовнішніх ознак сп`яніння водія автомобіля, які стали підставою для проведення його огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням технічних засобів.

Так, розділом І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735, і зареєстрованого у Міністерстві юстиції україни 11.11.2015 за №1413/27858, передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім того, суд звертає увагу на те, що до протоколу не додано направлення водія до медичного закладу для проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

За відсутності відповідного направлення, передбаченого ч. 6 ст. 266 КУпАП та п.8 розділу ІІ Інструкції, вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку (процедури), встановленого чинним законодавством, без дотримання матеріально-правових та процесуальних норм останнього. І, відповідно, жодної відповідальності за відмову пройти такий огляд наступати не може.

Так, якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні (постанова суду апеляційної інстанції в справі № 446/1547/21 від 28 грудня 2021 року).

Свідки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не залучались.

Сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів представника ОСОБА_1 , щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини останнього не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповдіно до приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт 2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини, і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Враховуючи зазначені обставини, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не підтверджена належними та допустимим доказами, а тому провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України.

Керуючись ст.ст.1,9,221, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283,284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.М.Ябчик