КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/93/23 Суддя І інстанції - Дідик М.В.
Провадження № 33/824/1567/2023 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою зі змінами Москальчука О.О. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -

ОСОБА_1 , працюючого директором ПІІ «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП - закрито.

Згідно із постановою судді ОСОБА_1, як директор ПІІ«ВАЙТЕРРА УКРАЇНА», порушив ведення податкового обліку, а саме завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, в декларації за травень 2022 року на суму 4 014 445 грн., тобто вчинив правопорушення, за яке відповідальність передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023 - виключивши з її резолютивної частини посилання на визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023, як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 , зазначає, що ні він, ні його представник на дату подання апеляційної скарги постанову не отримував. Про постанову стало відомо 20 лютого 2023 року через Єдиний державний реєстр судових рішень, і саме в цей день відбулося ознайомлення з повним текстом постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до Узагальненого науково-консультативного висновку НКР при ВАСУ під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється. Разом з цим, зазначає, що в поданих документах по справі №752/93/23 вина ОСОБА_1 не була визнана. Крім цього, під час проведення судового засідання адвокатом, Рудіком Н.В. , також не була визнана вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення. Клопотання про закриття провадження за закінченням строків накладення адміністративного стягнення було подане з урахуванням того, що вина особи не буде встановлюватись, враховуючи аналіз судової практики науково-консультативної ради при ВАСУ.

Крім того, апелянт вказує, що Акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та підлягає оскарженню. Разом з цим, сам по собі протокол адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не є собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Також, апелянт зазначає, що факт складання податкового повідомлення-рішення не свідчить про порушення ОСОБА_1 вимог законодавства України у сфері бухгалтерського обліку, оскільки ПІІ «Вайтерра України» оскаржило в адміністративному порядку податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі Акта перевірки.

Крім того, апелянт вказує, що тільки в разі відмови у задоволенні скарги ПІІ «Вайтерра Україна», податкові зобов`язання, донараховані податковим органом будуть узгодженими, і це буде свідчити про порушення посадовими особами платника податків вимог у сфері бухгалтерського обліку. Однак до настання вказаних подій донараховані податкові зобов`язання - відсутні, і будь-які порушення правил бухгалтерського обліку вважаються такими, що не вчиненні.

До початку апеляційного розгляду до суду надішли зміни до апеляційної скарги, в яких висловлене прохання про скасування постанови суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023 та закриття провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки у зв`язку з оскарженням податкового повідомлення - рішення, сума грошового зобов`язання, згідно акту документальної позапланової невиїзної перевірки є неузгодженою.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, надіславши суду заяву, в якій просив проводити апеляційний розгляд у його відсутність. Враховуючи наведене та вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Рудік Н.В., який підтримав як клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, так і апеляційну скаргу зі змінами, та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що як клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, так і апеляційна скарга зі змінами підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З приводу клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід зазначити, що з огляду на доводи клопотання адвоката Рудік Н.В., які підтверджується матеріалами справи, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутній супровідний лист про відправлення копії постанови учасникам провадження та не спростована та обставина, що про оскаржувану постанову стало відомо лише 20 лютого 2023 року через Єдиний державний реєстр судових рішень, що свідчить про те, що апелянт не знав про висновки та мотиви суду, з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023 слід поновити.

З приводу апеляційної скарги по суті слід зазначити, що відповідно до ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Конституційний суд України у рішенні № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Оскаржувана постанова судді першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП та закриваючи провадження у справі з огляду на сплив 3-х місячного строку накладення адміністративного стягнення,суд допустив неповне з`ясування судом обставин справи, що у свою чергу призвело до прийняття необгрунтованого рішення про винуватість останньогоу вчиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, суддя не з`ясував чи приймалося відповідним органом ДПС за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення щодо застосування фінансових санкцій за порушення порядку ведення податкового обліку та чи скористалося ПІІ «Вайтерра Україна» наданим Податковим кодексом України правом на оскарження такого рішення податкового органу і чи є визначене податковим органом грошове зобов`язання ПІІ «Вайтерра Україна» узгодженим, в той час як з`ясування цих обставин має істотне значення для правильного вирішення справи.

Частина 1ст.163-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Апеляційним судом встановлено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПІІ «Вайтерра Україна» щодо дотримання податкового законодавства за травень 2022 року було складено акт від 16 листопада 2022 року № 320/34-00-07-02/23393195 про те, що з боку підприємства встановлено порушення п.п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198 п.п.200.1, 200.4 ст.200 Податкового кодексу України, з огляду на завищення від`ємного значення, що зараховується до складу наступного звітного періоду ПДВ при поданні декларації за травень 2022 року на суму 4014445 грн.

За результатами перевірки 23 грудня 2022 року Південним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків складено податкове повідомлення-рішення щодо зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 4014445 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення після його отримання повноважним представником ПІІ «Вайтерра Україна» оскаржене до Державної податкової служби України у порядку, встановленому Податковим кодексом України, що стверджується наявними у справі доказами (а.с. 123-130).

За результатами розгляду скарги, ДПС залишило без змін ППР Південного МУ по роботі з ВПП від 23.12.2022 № 2, а скаргу ПІІ "Вайтерра Україна" - без задоволення.

В подальшому, 24.03.2023, директор ПІІ "Вайтерра Україна" звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення - рішення від 23.12.2022 № 2.( а.с. 133-161).

Відповідно до копії ухвали Київського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023, по даній позовній заяві відкрито провадження. ( а.с. 176-177).

Відповідно до п.86.3. Податкового кодексу України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Відповідно до п.86.8. Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Згідно з пунктів 56.1 та 56.2 ст.56 ПК України, рішення прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п.56.15 ст.56 ПК України, скарга подана із дотриманням строків, визначених п.56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Отже, за змістом наведених норм у випадку оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами перевірки, сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Як вбачається з матеріалів справи податкове повідомлення-рішення № 2, складене 23 грудня 2022 року Південним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками за результатами перевірки, оскаржене ПІІ «Вайтерра Україна» до Київського окружного адміністративного суду у встановлений законом строк.

Скарга ПІІ «Вайтерра Україна» до ДПС Українистаном на час винесення судом першої інстанції постанови не була вирішена,як не вирішена і станом на час апеляційного розгляду позовна заява, подана до Київського окружного адміністративного суду. Відтак, сума грошового зобов`язання є неузгодженою, що у свою чергу спростовує висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.163-1 КУпАП, оскільки податкове повідомлення-рішення, яке складене на підставі акту за результатами документальної перевірки оскаржене у встановленому порядку і на час розгляду справи судом першої інстанції сума грошового зобов`язання була неузгодженою, і до остаточного вирішення спору факт допущення правопорушення є невстановленим.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ( з врахуванням внесених до прохальної чатсини змін) підлягає задоволенню, постанова судді Голосіївського районного суду м.Києва від 16 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасуванню, а провадження у справі закритттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку звідсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що вважаєнеобгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення та одночасне закриття справи за строками є взаємовиключними рішеннями, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення.

Пунктом 7 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п.7 ч.1 ст.274 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.274 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення (правова позиція Верховного Суду в постановах від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16 та від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18).

Отже, аналіз положень ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, вказаних у п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023.

Апеляційну скаргу зі змінами ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП і провадження закрито - скасувати. Провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал