Провадження № 33/801/831/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Волошенюк Оксани Валеріївни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2023 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та призначено їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн. на користь держави. Стягнуто з неї в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

25 серпня 2023 року, не погодившись з цією постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Волошенюк О.В., подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказала, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у чому полягає сутність дій, за які ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Даний протокол складений на бланку старого зразка, що унеможливлює визнання його як належного і допустимого доказу. Судом не була врахована та обставина, що на момент розгляду справи 27 серпня 2023 року строк накладення адміністративного стягнення сплив. Складанню протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП має передувати надсилання (вручення) платнику податків податкового повідомлення-рішення, що не було зроблено контролюючим органом.

В апеляційній скарзі скаржник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що копію постанови ним було отримано 02 серпня 2023 року, первинну апеляційну скаргу захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, подав 04 серпня 2023 року, тобто в межах десятиденного строку з дня ознайомлення адвокатом із текстом оскаржуваної постанови, однак постановою Вінницького апеляційного суду від 17 серпня 2023 року апеляційну скаргу було повернуто з підстав відсутності підтвердження повноважень адвоката. Звернувшись 25 серпня 2023 року з апеляційною скаргою вдруге, адвокат Волошенюк О.В. додала до неї витяг із договору про надання правової допомоги.

Апеляційний суд вважає, що клопотання слід задовольнити, зважаючи на наступне.

За правилом ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Твердження скаржника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги необхідно поновити.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник адвокат Волошенюк О.В. не з`явились. 11 вересня 2023 року від адвоката Волошенюк О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що вона перебуватиме в іншому судовому засіданні, яке призначене у справі №127/19614/23 на 12 вересня 2023 року о 09:20 год. у Вінницькому міському суді Вінницької області.

Дане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки вказана у ньому підстава для відкладення, а саме участь адвоката у іншій справі у зазначені дату та час, нічим не підтверджена. Крім того, у клопотанні не вказано жодної причини, яка б завадила ОСОБА_1 з`явитися у судове засідання, де б вона могла захищати свої інтереси особисто або скористатися правовою допомогою інших адвокатів.

Разом з тим, неявка сторони не перешкоджає апеляційному розгляду справи, а її відкладення призведе до порушення строків розгляду апеляційної скарги та затягування розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін з огляду на таке.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 163-1КУпАП передбачено, що відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у Вінницькій області з 17 квітня 2023 року по 09 травня 2023 року проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «АВІС». Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2023 року у декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі, заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено, що ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ТОВ «АВІС», порушила порядок ведення податкового обліку підприємства, а саме вимоги п.44 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого нею завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 2 310 045 грн. за лютий 2023 року.

Це підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення №403, складеним 11 травня 2023 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а. с. 1).

У акті документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету № 8037/02-32-07-03/13304871 від 11 травня 2023 зазначено, що ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ТОВ «АВІС», порушила п.44 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п. 4 розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», оскільки нею завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 2 310 045 грн. за лютий 2023 року (а. с. 2-20).

Згідно з положеннями п. п. 111.1 -111.3 ст. 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Триваюче правопорушення - безперервне невиконання норм цього Кодексу платником податків, який вчинив певні дії чи допустив бездіяльність і не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом (п. 111.5 ст. 111 ПК України).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За п.198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198. 3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1 ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платника податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення №403 від 11 травня 2023 року відповідає положенням ст. 256 КУпАП, натомість належних та допустимих доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі скаржником не надано. Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні. Адміністративне стягнення накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 163-1КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у чому полягає сутність дій, за які ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки у ньому чітко зазначено про те, що вона вела податковий облік з порушенням встановленого порядку, а саме вимог п. 44 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Доводи скаржника про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку старого зразка, що унеможливлює визнання його як належного і допустимого доказу не приймаються апеляційним судом, оскільки це не вказує на таке порушення вимог законодавства, щоб мало наслідком закриття провадження у справі з такої підстави.

Апеляційним судом відхиляються доводи апеляційні скарги про те, що судом не була врахована та обставина, що на момент розгляду справи 27 серпня 2023 року строк накладення адміністративного стягнення сплив з огляду на таке. Частиною 2 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті. З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ТОВ «АВІС», у лютому місяці 2023 року порушила порядок ведення податкового обліку підприємства, а дане правопорушення було виявлено 11 травня 2023 року. Таким чином останнім днем строку накладення адміністративного стягнення є 11 серпня 2023 року, а постанова судом першої інстанції винесена 27 липня 2023 року, тобто в межах строку накладення адміністративного стягнення, а тому такі твердження скаржника є помилковими.

Доводи апеляційної скарги про те, що складанню протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП має передувати надсилання (вручення) платнику податків податкового повідомлення-рішення, що не було зроблено контролюючим органом не можуть бути визнані судом обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки;

завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу;

наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Проте, передбачене законом надсилання (вручення) платнику податків податкового повідомлення-рішення не є обов`язковою передумовою для складання контролюючим органом протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження і не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та розцінюються судом як специфічний, обраний особою, спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Крім того, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд також дійшов висновку, що у задоволенні клопотання адвоката Волошенюк О.В. про дослідження нових доказів необхідно відмовити, оскільки обставини, що підтверджуються такими доказами, існували на момент розгляду справи судом першої інстанції, натомість ні ОСОБА_1 , ні адвокат Волошенюк О.В. не заявляли клопотання про дослідження таких доказів судом першої інстанції, доказів неможливості подання до суду першої інстанції даних доказів з причин, що об`єктивно не залежали від їх волі, матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката Волошенюк Оксани Валеріївни про дослідження нових доказів відмовити.

Клопотання ОСОБА_1 , подане її захисником адвокатом Волошенюк Оксаною Валеріївною, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити, поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Волошенюк Оксани Валеріївни залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук