БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1166/23
Провадження № 3/730/732/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2023 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Стрижак Я.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, має 2-х малолітніх дітей, непрацюючого, за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 28 вересня 2023 року о 19-00 год. на польовій дорозі за с. Воловиця керував автомобілем «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода); від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку (на місці приладом «Алкофор 505» та в медичному закладі) водій відмовився, що зафіксовано на боді-камеру, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винним себе у вчиненні даного правопорушення не визнав і пояснив, що за кермом автомобіля був не він, а його знайомий ОСОБА_2 , який і з`їхав у річку. Вже в автомобілі вони вживали спиртні напої, після чого ОСОБА_2 перемістився на заднє сидіння спати, а він пересів на місце водія, щоб заглушити двигун, де його і застали двоє рибалок. Посвідчення водія жодної з категорій у нього немає.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленого законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з приписами ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом положень ч.1-3 ст.266 КУпАП,Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015р. за №1413/27858, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.02.2008р., при наявності до того підстав огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Винуватість ОСОБА_1 в скоєнні вищевказаного правопорушення (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння) підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення, від підписання якого та дачі пояснень притягуваний відмовився, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять;

- проглянутим відеозаписом з технічного засобу, де зафіксовано виявлений у річці автомобіль з двома особами, один з яких знаходиться сплячим у транспортному засобі ( ОСОБА_2 ), а інший ( ОСОБА_1 ) виходить у мокрому одязі на берег; при спілкуванні працівників поліції з ОСОБА_1 останній заперечує як факт вживання спиртного, хоча має явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода), так і керування автомобілем, тоді як саме в нього поліцейські виявляють ключі від машини; при цьому, ОСОБА_1 не повідомляє, що транспортним засобом керував його товариш, а присутні неподалік два чоловіки-рибалки пояснюють правоохоронцям, що саме ОСОБА_1 вони витягли із-за керма потопаючого автомобіля, а пасажир закрився всередині; надалі ОСОБА_1 відмовляється від проходження запропонованого поліцейським огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та в лікарні; водночас правоохоронцем ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки у виді складення стосовно нього адмінпротоколу за ст.130 КУпАП;

- довідкою СПД №1 ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, згідно якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, чого не заперечував притягуваний і на відеозаписі з місця події та в судовому засіданні.

З огляду на приписи ч.1 ст.251 КУпАП вищевказані протокол про адміністративне правопорушення (який є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій), та відеозапис з боді-камери поліцейського є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 , що він не керував автомобілем, а водієм був ОСОБА_2 , суд вважає непереконливими, які повністю спростовуються дослідженим відеозаписом з місця події, де зафіксовано наявність ключів від автомобіля саме в ОСОБА_1 , той не повідомляє про керування транспортним засобом іншою особою, а рибалки свідчать працівникам поліції, що саме ОСОБА_1 вони витягли із-за керма автомобіля.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення наведено в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За змістом п.1 ст.8 Конвенції про дорожній рух, ратифікованої Указом Президії ВП УРСР №2614-УПІ від 25.04.1974р., - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

Норми чинного законодавства не містять вимоги, що поліцейські повинні безпосередньо спостерігати та записувати рух транспортного засобу, таку інформацію вони можуть отримувати й з інших джерел (в даному випадку від рибалок очевидців події); автомобіль без водія не міг самостійно їздити по населенному пункту та з`їхати в річку; таким водієм був саме ОСОБА_1 .

Заперечення ж ОСОБА_1 своєї винуватості суд розцінює як намір притягуваного уникнути від встановленої законом відповідальності за вчинене діяння.

Одночасно, суд зазначає, що вимога п.1.3 Правил дорожнього руху зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Також суд констатує, що проходження огляду на визначення стану сп`яніння відповідно до встановленого порядку є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду особою, щодо якої порушується таке питання.

Натомість, відмова водія транспортного засобу від проходження вищевказаного огляду є самостійною кваліфікуючою ознакою диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, яка згідно протоколу і вміняється у вину ОСОБА_1 .

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортними засобами, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання їх є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що з огляду на стандарт «доведеності вини поза розумним сумнівом» в діях ОСОБА_1 було встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,і він підлягає адміністративній відповідальності.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд з огляду на приписи ст.33 КУпАП враховує обставини та характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, його особу та майновий стан, відсутність посвідчення водія.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

При цьому, безпосередньо у ст.30 КУпАП не встановлено обмежень щодо застосування адміністративного стягнення виді позбавлення права керування транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті КУпАП, особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керувати транспортними засобами.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює, окрім накладення штрафу, також безальтернативне адміністративне стягнення на водіїв у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Проступок, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, за своєю суттю відноситься до категорії грубих порушень користування правом керування транспортними засобами.

Отже, вищеокреслені норми КУпАП не містять жодних застережень чи умов застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винної особи, яка керувала транспортним засобом, посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п.20).

Згідно з ч.1 ст.317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що правова природа адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Принагідно слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Викладений у п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» підхід щодо неможливості застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами особі, яка взагалі його не мала (не отримувала посвідчення водія), не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

При цьому, вказана постанова Пленуму Верховного Суду України не є нормою права й не носить загальнообов`язкового характеру.

Вищенаведений висновок суду грунтується на правовій позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04 вересня 2023 року в справі №702/301/20 за схожих правовідносин, яку в силу засади верховенства права можливо застосувати й у справах про адміністративні правопорушення.

Тому, з урахуванням вищевказаних обставин справи, з метою виховного впливу та запобігання скоєння аналогічних правопорушень в подальшому, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами,й дана санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною.

На підставі викладеного, керуючись ст.1, 7, 9, 33, 40-1, 130, 245, 251, 252, 266, 268, 276, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. В разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення штраф стягується в подвійному розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець