Житомирський апеляційний суд
Справа №292/1030/22 Головуючий у 1-й інст. Рябенька Т. С.
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Радченко С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Радченко С.В., за участю потерпілого ОСОБА_1 , представника потерпілого Михалевича Дениса Андрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 січня 2023 року, якою провадження відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 січня 2023 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції послався у своїй постанові на недопустимі докази. Просив також виключити з мотивувальної частини постанови посилання щодо порушення ним пункту 12.1 ПДР.

Одночасно з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що присутнім при ухваленні постанови він не був, копію постанови не отримував та про її наявність дізнався лише 28.03.2023 року.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскарженою протягом десяти днів з дня винесення постанови. За положеннями зазначеної статті строк оскарження може бути поновлений апеляційним судом, якщо причини пропущення цього строку будуть викладені у відповідному клопотанні та визнаватимуться поважними.

Переліку поважних причин, що можуть бути підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді КУпАП не містить. Проте, процесуальні кодекси України, прийняті в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VІІІ містять спеціальні норми, якими визначено, що поважною причиною для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження є неотримання особою повного судового рішення (ст.390 ЦПК, ст.256 ГПК, ст.295 КАСУ).

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів отримання потерпілим оскаржуваного судового рішення, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, які з`явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у інкримінованому йому правопорушенні, зважаючи на відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 порушив пункти 12.1, 13.1 та 2.3. б Правил дорожнього руху, в результаті чого було спричинено механічні пошкодження транспортних засобів.

Апеляційний суд в цілому погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, установлених в постанові судді місцевого суду, є в цілому обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так з протоколу про адміністративне правопорушення від 18.11.2022 року вбачається, що 18 листопада 2022 року о 18 годині 30 хвилин на 176 км + 200 м автодороги Київ-Чоп ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes Benz, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1, 2.3 б ПДР.

Суд першої інстанції в своїй постанові дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення.

Відповідальність заст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом п. 13.1 ПДР встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно п. 2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Вбачається, що ОСОБА_2 послідовно заперечував свою вину у порушенні зазначених пунктів ПДР. Пояснював, що 18 листопада 2022 року близько 18 години 30 хвилин, керуючи автомобілем Ford Kuga на автодорозі Київ-Чоп, рухався по правій смузі руху в напрямку м. Рівне. Поблизу с. Мартинівка Житомирського району при виконанні випередження автомобіля Мерседес Спрінтер, який рухався в попутному напрямку по правій смузі руху, почав перестроюватися з правої смуги руху на ліву та в цей момент побачив як автомобіль Мерседес Спрінтер почало заносити та в стані заносу винесло на його смугу для руху. В результаті цього він не зміг уникнути зіткнення, яке відбулося між передньою частиною його автомобіля та лівою боковою частиною автомобіля Мерседес Спрінтер.

Потерпілий ОСОБА_1 пояснював, що 18.11.2022 року близько 18 години 30 хвилин, керуючи автомобілем Mercedes Benz, на автодорозі Київ-Чоп, рухався по правій смузі руху в напрямку м. Рівне. Поблизу с. Мартинівка Житомирського району при в`їзді на автомобільний міст у зв`язку з ожеледицею його автомобіль почало заносити на ліву смугу, в результаті чого відбулося зіткнення його автомобіля з автомобілем Ford Kuga, який рухався в попутному напрямку та його автомобіль відкинуло на колесовідбійник.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що водій автомобіля Ford Kuga ОСОБА_2 з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Mercedes Benz під керуванням ОСОБА_1 шляхом зупинки керованого транспортного засобу до місця зіткнення при своєчасному прийнятті мір до реагування. В діях водія автомобіля Ford Kuga невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились би в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. В даному випадку ОСОБА_2 не міг та не повинен був передбачати ту обставину, що внаслідок ожеледиці станеться занос автомобіля, який рухався в попутному напрямку, на його смугу руху.

В цій частині доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта стосовно безпідставного зазначення в мотивувальній частині судового рішення про порушення ним п.12.1 ПДР.

Оскільки вина потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, за наслідками якої відносно нього протокол про адміністративне правопорушення не складався, судом у встановленому процесуальному порядку не перевірялася, однак суд про це зазначив мотивувальній частині постанови, процитувавши частину змісту висновку експертного дослідження, який не є допустимим доказом в розумінні ст.251 КУпАП, апеляційний суд вважає, що посилання суду першої інстанції про наявність в діях потерпілого порушень вимог ПДР слід виключити, внаслідок чого постанова суду підлягає зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілого ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 січня 2023 року змінити, виключивши з її мотивувальної частини наступне посилання: «В заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля Mercedes Benz Sprinter 316, д.н.з. НОМЕР_2 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку зі скоєнням даної пригоди».

В іншій частині постанову судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко