Справа № 484/4157/23
Провадження № 33/812/487/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Цехоцької Тетяни Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, паспорт № НОМЕР_2 , виданий 30.11.2022 року органом 4814, не працюючого, одруженого, батька двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126, ч.1 ст. 121-3 КУпАП,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення - 40 800 грн. штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами та без вилучення транспортного засобу,

У С Т А Н О В И В:

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 5 статт 126 КУпАП та підданий стягненню у виді штрафу 40 800 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами та без вилучення транспортного засобу.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначав, що транспортним засобом керував не він, а його знайома ОСОБА_2 , працівники поліції їх не зупиняли, а під`їхали до його подвір`я коли автомобіль вже стояв у дворі. Працівники поліції безпідставно звинуватили його у тому, що він керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння; доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не є належним доказом, оскільки не є безперервним, крім цього відеозаписом не підтверджується факту керування ним транспортним засобом та на відео не відображено дати та часу його запису; протокол про адміністративне правопорушення йому не вручався і не направлявся; дані про його особу, що зазначені у протоколі, не відповідають його паспортним даним, оскільки встановлені за недійсним паспортом.

За таких обставин апелянт вважав, що докази його вини в інкримінованому адміністративному правопорушенні відсутні.

У судове засідання ні ОСОБА_1 ні його захисник адвокат Цехоцька Т.В. не з`явилися. Захисником подана заява про розгляд справи без її участі та без участі ОСОБА_1 .

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно п. 2.1 А Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.ч.9, 10 ст.15 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 5 статті 126 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, о 08 год 21 хв 26 липня 2023 року в м. Первомайську Миколаївської області по вул. А.Антонюка ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_3 , належним ОСОБА_3 , при цьому не мав права керувати транспортними засобами, чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху. Правопорушення вчинене повторно протягом року (постанова Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області серії БАБ № 135620 від 02.02.2023 року) за що передбачена відповідальність частиною 5 статті 126 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень статті 251 КУпАП.

Факт скоєння вказаного адміністративного правопорушення підтверджується також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пояснює, що не зупинився на вимогу працівників поліції, оскільки знає, що за вчинення адміністративного правопорушення за частиною 5 статті 126 КУпАП він може бути підданий стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 5 років. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтвердив, пояснивши, що відвозив дітей у дитячий садочок.

За таких обставин апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 , зазначені в апеляційній скарзі.

Також критично суд оцінює пояснення свідка ОСОБА_2 як необ`єктивні та такі, що спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Крім цього ОСОБА_2 є дружиною особи, що притягується до адміністративної відповідальності, отже є особисто зацікавленою в уникненні ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за інкриміноване правопорушення.

За вказане адміністративне правопорушення частиною 5 статті 126 КУпАП передбачено покарання у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Будь-якого альтернативного покарання санкцією цієї статті не передбачено.

За правилами частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

Отже суд призначив мінімальне покарання, яке було можливе за санкцією частини 5 статті 126 КУпАП.

Правилами частини 2 статті 33 КУпАП визначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив пункт 2.1 "а" Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є безперервним, ним не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та на відео відсутні дата та часу його запису, не заслуговують на увагу.

У даному випадку суд апеляційної інстанції застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Отже, наявні у справі докази забезпечують такий рівень доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованому йому адміністративного правопорушення, який можна вважати доведеним поза розумним сумнівом.

Довід апеляційної скарги про те, що дані про особу ОСОБА_1 , що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають його паспортним даним, та є такими, що встановлені за недійсним паспортом, правового значення не мають, оскільки ОСОБА_1 не заперечує того, що цей протокол складений саме відносно нього та особисто вказує на обставини, за яких він складався. Підстави вважати, що протокол складений відносно іншої особи відсутні.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування. Отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О.Тищук