Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/438/22
Провадження № 3/506/5/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2023 року суддя Красноокнянського районного суду Одеської області Чеботаренко О. Л., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли від відділу поліцейської діяльності №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

24 серпня 2022 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія ОБ №099912, згідно з яким останній 24.08.2023 року об 11.30 год. в с.Довжанка Подільського району по вул.Суворова керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Тест на виявлення стану сп`яніння проходив на прилад Драгер, результат 2,08 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 неодноразово викликався в судові засідання через працівників поліції, у зв`язку з відсутністю маркованої поштової продукції у суді, судовою повісткою у судові засідання на 14.09.2022 року на 09.00 год.; на 27.09.2022 року на 09.30 год.; на 20.10.2022 року на 09.00 год., однак ОСОБА_1 у вказані судові засідання не з`явився. Крім того, ОСОБА_1 викликався в судове засідання судовою повісткою рекомендованою кореспонденцією за адресою місця проживання, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення - АДРЕСА_1 , на 24.11.2022 року на 09:30 год., однак до суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.11/; а також у судові засідання на 15.12.2022 року на 09:00 год., на 06.01.2023 року на 09:00 год.; на однак розгляд справи не відбувся у зв`язку з відсутністю на дату розгляду підтвердження про вручення особі судової повістки про виклик до суду /а.с.14, 15/.

Крім цього, ОСОБА_1 викликався належним чином за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_2 , у судове засідання на 24.02.2023 року на 10:30 год., на 22.03.2023 року на 09:00 год.; на 23.08.2023 року на 09:00 год., однак до суду повернулися конверти з відміткою Укрпошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.20, 28, 48/, однак ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Отже, судом були здійснені всі можливі заходи для належного сповіщення ОСОБА_1 про необхідність прибуття до суду для розгляду вказаної справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року зазначив, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У разі неприбуття особи, яку викликає суд, суд має право вирішити матеріали за наявними доказами і неявка у судове засідання такої особи за умови, що таку особу належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява N 18986/06; п.57) Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, N 47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, N 69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, N 326/03.).

Таким чином, ОСОБА_1 було відомо про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення у суді, про що свідчить його підпис у відповідній графі протоколу, крім того, судом були здійснені всі можливі заходи для належного сповіщення ОСОБА_1 про необхідність прибуття до суду для розгляду справи, однак останній розглядом справи не цікавився, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав, то суд вважає причину його неявки неповажною. Тому справа розглянута у відсутність ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 , 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне рішення.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Таким чином, протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, і є одним із основних джерел доказів.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ №099912, від 24.08.2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, останній 24.08.2023 року об 11.30 год. в с.Довжанка Подільського району по вул.Суворова керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат 2,08 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі в тексті Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

До протоколу долучено результати тестування ОСОБА_1 на алкоголь, яке 24.08.2022 року о 12.11 год. за допомогою приладу «Drager», алкотест 6820, тест №294, результат тесту 2,08 ‰ /а.с.2/.

Як вбачається з протоколу серія ОБ №099912, від 24.08.2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто передбачається, що огляд на стан сп`яніння мав би проводитись у їх присутності.

Інформації про вилучення посвідчення водія у ОСОБА_1 немає.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 24.08.2022 року, він 24.08.2022 року перебував на блок-посту у с.Довжанка по службі і виявив, як ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 та не зупинився на блок-посту, а об`їхав його і рухався на шаленій швидкості. Пізніше останнього було зупинено на вул.Суворова в с.Довжанка та він помітив, що ОСОБА_1 за всіма ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння /а.с.3/;

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 24.08.2022 року, вона 24.08.2022 року близько 11.20 год. спільно з іншими мешканцями села прибирала у центральному парку села і побачила, як по вулиці рухався ОСОБА_1 за кермом свого автомобіля, порушуючи ПДР, виїздив на узбіччя та рухався на великій швидкості. На її думку, останній був у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, коли зупинився і розмовляв з ними, то у нього були усі ознаки алкогольного сп`яніння /а.с.4/.

Таким чином, із письмових пояснень свідків випливає, що останні не були присутні при огляді ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а лише бачили останнього за кермом, який рухався по вулиці населеного пункту і те, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, були лише їхні припущення.

Тому, для з`ясування усіх обставин справи, у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_2 , яка повідомила, що 24.08.2022 року близько 11.20 год. вона спільно з іншими мешканцями села прибирала у центральному парку села і в цей час вона побачила, що на шаленій швидкості їде автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_1 , авто рухалось нестабільно, через парк і вона запідозрила, що ОСОБА_1 знаходиться у нетверезому стані, тому вона викликала поліцію і повідомила про цей факт. При цьому вона з ним особисто не спілкувалася і будь-яких ознак алкогольного сп`яніння не бачила.

Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також відділом поліцейської діяльності № 2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області надано до суду відеозапис, який здійснювався при проведенні огляду ОСОБА_1 24.08.2023 року та не був долучений до матеріалів протоколу.

Так, свідок ОСОБА_6 повідомив, що до відділку поліції надійшло повідомлення, що по с.Довжанка їздить автомобіль, водій якого у стані алкогольного сп`яніння. Він у складі групи виїхав за викликом, опитали свідків та до водія ОСОБА_1 додому, там його допитали і він підтвердив, що вжив алкоголь і їздив п`яний за кермом.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що спільно з ОСОБА_6 був у наряді і до них надійшов дзвінок з с.Довжанка і на блок-посту їм повідомили, що ОСОБА_1 їздив по селу в стані алкогольного сп`яніння та перевищував дозволену швидкість. Вони проїхали до ОСОБА_1 додому, де останньому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що той погодився і результат тесту дав позитивний результат. Крім цього, вони допитали старосту села та військовослужбовця територіальної оборони.

З відеозаписів від 24.08.2023 року, який складається з двох відеофайлів, вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводиться відносно ОСОБА_1 , результат тесту 2,08 проміле, однак огляд проводиться на порозі приватного будинку. При цьому, в протоколі вказано, що правопорушення ОСОБА_1 вчинив 24.08.2022 року об 11:30 год., огляд проводився майже через годину о 12:11 год., і відео не містить жодних доказів ані факту керування автомобілем, ані самого автомобіля в робочому стані біля водія, ані підтвердження самого ОСОБА_7 , що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, виходячи з приписів ст. 266 КУпАП, порушено процедуру проведення огляду, оскільки свідки не були присутніми при огляді особи на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного запису, а відеозаписи не містять жодного інформативного змісту на підтвердження правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , а саме КЕРУВАННЯ У СТАНІ АЛКОГОЛЬНОГО СП`ЯНІННЯ, а не зафіксованого факту перебування за місцем проживання у стані алкогольного сп`яніння через 40 хв. після керування автомобілем.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку, що долучений до протоколу результат тесту на алкоголь не може бути використаний як належний доказ в даній справі.

Таким чином, будь-яких доказів проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського на місці зупинки, у порядку, передбаченому ст.266 КУпАП та Інструкцією, до протоколу не долучено, у зв`язку з чим факт керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, матеріалами справи не доведений.

Частина 2 ст.251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Згідно п.4 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, враховуючи все вище викладене, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, так як належними та допустимими доказами не доведено факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а отже відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За вимогами п.1 ст.247 КУпАП, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Тому, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. 247 п.1 ,ст.283 ,п.3 ст. 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, відносно якої відкрито адміністративне провадження, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови, а прокурором - в межах повноважень, визначених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Чеботаренко О. Л.