Справа № 243/863/23
Провадження № 3/243/536/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Фалін І.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої директором благодійного фонду, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 125768 від 12.03.2023, з якого слідує, що 12.03.2023 о 00 годині 40 хвилин в м. Слов`янськ, вул. Я. Мудрого, біля буд. № 3 громадянка ОСОБА_1 вчинила злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, що виразилось в умисному перешкоджанні руху службового транспортного засобу RENAUT DUSTER номерний знак НОМЕР_2 , шляхом його блокування, що унеможливлювало подальшого несення служби, чим вчинила правопорушення, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 пояснила, що при затриманні її брата працівниками патрульної поліції були вилучені ключі від автомобіля належного її брату. Вказаний автомобіль був відчинений, та вона просила працівників патрульної поліції віддати їй ключі щоб закрити автомобіль, натомість останні вели себе зухвало, ключі від автомобіля її брата передавали один одному, та на її прохання не реагували, на що вона викликала працівників поліції, в свою чергу працівники патрульної поліції хотіли поїхати з місця події, та вона один раз ставала перед їх автомобілем щоб вони не поїхали, щоб дочекатися інших працівників поліції з метою вирішення вказаної ситуації. Свою провину у вчиненому правопорушенні визнала.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В судовому засіданні було встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 125768 від 12.03.2023 складений стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП

Згідно статті 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови № 8 від 26.06.92 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиції Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП) випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

За змістом ст. ст. 254 та 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, зокрема, викладення суті адміністративного правопорушення.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища працівників патрульної поліції, вимоги яких громадянка ОСОБА_1 нібито не виконувала, окрім того не вказано, що вимога працівників патрульної поліції була наполегливою та неодноразово повтореною. Невказання конкретних працівників поліції, щодо яких такі дії нібито вчинялись, призводить до ігнорування прав особи, яка притягається до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту, враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення ймовірного діяння, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

На 11 хвилині 58 секунді відеозапису Export-Qjou7.mp4 долученого до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ставала перед автомобілем працівників патрульної поліції, який почав здійснення руху, однак працівники патрульної поліції намагалися звільнити собі шлях для проїзду виштовхуючи громадянку ОСОБА_1 з дороги, та вимагаючи від неї не перешкоджати руху службового транспортного засобу, на що остання одразу звільнила шлях для проїзду.

Також, з жодного долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів не слідує, що працівниками патрульної поліції надавалися будь-які законні розпорядження або вимоги громадянці ОСОБА_1 , які остання нібито не виконувала.

Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, з постанови Верховного Суду України від 03 березня 2014 року у справі № 5-49к13, прийнятої внаслідок постановлення рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (набуло статусу остаточного 11 липня 2013 року).

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення вказаним вимогам не відповідає, оскільки з нього неможливо встановити, які саме працівники патрульної поліції висували вимоги, що також не вбачається і з відеозаписів, долучених до протоколу, у зв`язку з чим суд позбавлений перевірити факт того, чи є вони законними. Крім того, не вказано вимоги яких саме поліцейських відмовилася виконати ОСОБА_1 .

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи викладене, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю доходжу висновку, що вина ОСОБА_1 поза розумним сумнівом не доведена у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

З огляду на викладене, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Так, згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

З огляду на вищенаведене, доходжу висновку про необхідність закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 34, 35, 40-1, 185, 247, 283, 284, 286 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області І.Ю. Фалін