Справа №576/1503/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сапон О. В.
Номер провадження 33/816/638/23 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 576/1503/23 за апеляційною скаргою захисника КАНДЮКОВА Г. Г. на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.07.2023, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ч. 5 ст. 126 КУпАП накладене стягнення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Кандюкова Г. Г.,

установив:

У поданій апеляційній захисник ОСОБА_2 адвокат КАНДЮКОВ Г. Г. просить скасувати постанову судді, оскільки попри клопотання про відкладення судового засідання суд здійснив розгляд справи без участі ОСОБА_2 та його захисника, в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 раніше протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 2-4 ст. 126 КУпАП.

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.07.2023 на ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 126 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн з позбавленням права керування т/з на строк 5 років. Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 , будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, 08.05.2023 о 13:50 вул. Протасів Яр в с. Уздиця Шосткинського району Сумської області керував автомобілем «КАМАЗ» р. н. НОМЕР_1 з причепом СЗАП р. н. НОМЕР_2 без категорій СЕ, тобто не маючи права керувати таким т/з.

Вислухавши доводи захисника Кандюкова Г. Г., який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 167021 від 08.05.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_2 повторно протягом року керував т/з не маючи права керувати таким т/з, чим порушив п. 2.1а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- довідкою ВП № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, з якої вбачається, що згідно облікових даних Національної автоматизованої інформаційної системи на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , видано посвідчення водія НОМЕР_3 від 17.10.2014 категорії «В1, В, С1, С»;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 651459 від 21.12.2022, згідно якої на ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 126 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті (керування т/з особою, яка не має права керування таким т/з, або передача керування т/з особі, яка не має права керування таким т/з; керування т/з особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування т/з; керування т/з особою, позбавленою права керування т/з). Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.1а ПДР, згідно яких водій механічного т/з повинен мати при собі посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії, а згідно ч. 1 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (затв. постановою КМУ від 08.05.1993 № 340), т/з, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема, СЕ состави т/з із тягачем категорії В, С1, С, D1.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_2 і його захисника, то вони задоволенню не підлягають, оскільки справа надійшла до суду першої інстанції 23.05.2023, а судовий розгляд вперше призначений на 06.07.2023, але цього дня від захисника Кандюкова Г. Г. надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з його перебуванням на лікарняному до 07.07.2023. Наступне судове засідання, призначене на 10.07.2023, також не відбулося, оскільки захисник Кандюков Г. Г. подав клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншій справи. 13.07.2023 захисник Кандюков Г. Г. повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншій справи. При цьому, слід зазначити, що сам ОСОБА_2 з будь-якими заявами/клопотаннями, що передбачене ст. 268 КУпАП, жодного разу до суду не звертався.

Апеляційний суд погоджується із суддею суду першої інстанції про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 та його захисника Кандюкова Г. Г., що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, ураховуючи при цьому усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними» (п. 28 рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04; рішення від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України») і «запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів» (п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», заява № 26976/06). «Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02; рішення від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява № 30979/96).

У іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи відомостей про те, що ОСОБА_2 раніше протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, є неприйнятними, оскільки спростовуються наведеними вище доказами.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а наявні у справі та досліджені в судовому засіданні докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про недотримання ОСОБА_2 вимог п. 2.1а ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.07.2023 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника КАНДЮКОВА Г. Г. цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов