Провадження №33/812/403/23 Категорія: ч. 5 ст. 126 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Дірко І. І.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі: головуючої- судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Калашник А. О.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Писаренка С. Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - адвоката Писаренка С. Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 3 липня 2023 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що раніше притягувався до адміністративної відповідальності, та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 15 квітня 2023 року о 14 годині 28 хвилині у місті Миколаєві по вулиці Одеське шосе в районі будинку №93 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «BMW 530D», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , в порушення пункту 2.1 «а» ПДР України, повторно протягом року, не маючи права керування транспортним засобом.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 5 статті 126 КУпАП.

Не погодившись із постановою судді від 3 липня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, його захисник адвокат Писаренко С. Ю. за допомогою поштового зв`язку 7 серпня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 3 липня 2023 року та провадження у справі закрити.

Разом з тим клопотав про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, у зв`язку з тим, що він та ОСОБА_1 участі у розгляді справи не приймали, про дату винесення постанови суддею не знали та ознайомилися з її змістом через Єдиний реєстр судових рішень, де вона була оприлюднена 24 липня 2023 року. За таких обставин, вважав, що пропустив строк з поважних причин.

У судове засідання ОСОБА_1 та його адвокат Писаренко С. Ю. не з`явилися, про дату слухання справи повідомлені належим чином, заяв та клопотань про її відкладення не надали. Захисником надані письмові пояснення.

Перевіривши доводи, викладені в клопотанні захисника ОСОБА_1 - адвоката Писаренка С. Ю., яке подано разом з апеляційною скаргою, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.

Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

20 вересня 2022 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Завалій та інші проти України», у якому з огляду на свою практику у справах «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року) та «Устименко проти України» (заява № 32053/13 від 29 жовтня 2015 року) констатував порушення Україною, в тому числі і щодо самої особи, яка звернулася за пунктом 1 статті 6 Конвенції, порушення принципу юридичної визначеності (пункти 6, 7 рішення), та вказав на те, що суди у справах заявників, порушуючи принцип юридичної визначеності, приймали до розгляду за відсутності достатніх підстав і задовольняли скарги, подані поза межами встановленого законодавством десятиденного строку для апеляційного оскарження.

У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Тому, в розумінні положень статті 294 КУпАП, строк передбачений на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

В цьому разі установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства з розгляду справ про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП України певних процесуальних дій. Інститут строків в процесі розгляду таких справ сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого учасник справи може оскаржити рішення про накладення на нього адміністративного стягнення; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду в порядку апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, постанова набирає чинності та пред`являється державою в особі її компетентних органів до виконання. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення судом першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою. Початок перебігу строку звернення до суду починається з дня винесення судом першої інстанції відповідної постанови.

За таких обставин поважними причинами пропуску цього строку можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до апеляційного суду зі скаргою починається від дня винесення постанови суду першої інстанції, а його пропуск з доведення цією особою обставин поважності його пропуску, тобто обставин незнання особи про складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та як наслідок цих обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В цьому разі порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Розумні строки в судочинстві з розгляду справ про адміністративні правопорушення - це найкоротші за конкретних обставин строки, протягом яких правопорушник чи його захисник повинні вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Поважними причинами у розумінні пропуску процесуального строку є причини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне оскарження постанови суду першої інстанції, та підтверджені належними і допустимими доказами. Тому саме незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Згідно матеріалів провадження судове рішення про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановлено 3 липня 2023 року, в день коли відбулося судове засідання без його участі та участі його захисника.

У призначені суддею судові засідання ОСОБА_1 та його захисник двічі не з`явилися, але надали пояснення по суті справи та клопотали про її відкладення, зокрема 3 липня 2023 року (а.с.8-53). Ці пояснення враховані суддею при винесені постанови та ним надана оцінка, в тому числі відносно надісланих адвокатом письмових доказів.

21 липня 2023 року постанова судді направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень, де опублікована в загальному доступі 24 липня 2023 року. Апеляційна скарга за допомогою поштового зв`язку подана захисником адвокатом Писаренком С. Ю. лише 7 серпня 2023 року. Тобто, поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП.

Тому оцінюючи обставини звернення захисника ОСОБА_1 адвоката Писаренка С. Ю. з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 липня 2023 року апеляційний суд враховує наведені вище висновки ЄСПЛ, положення статті 294 КУпАП України, якою встановлені строки звернення до апеляційного суду в порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого перегляду судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, зокрема поновлення за поважних причин порушених прав заявника, який, передусім, повинен діяти добросовісно.

За такого суд враховує те, що захиснику та особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, було достеменно відомо про дату останнього судового засідання, у якому суддею винесено рішення. Але захисник не скористався своїм правом, не діяв розсудливо, не цікавився рухом справи або наслідками розгляду поданого ним клопотання, та навіть ознайомившись зі змістом постанови, яка оприлюднена 24 липня 2023 року, подав скаргу з порушенням процесуального 10-ти денного строку, не навивши жодних поважних причин.

Посилання на незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку, за практикою ЄСПЛ, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Не є слушними посилання на дату отримання захисником копії постанови судді, оскільки за положеннями статті 294 КУпАП, строк на оскарження веде відлік не від дати отримання копії процесуального документу, який оскаржено, а від дати винесення суддею постанови, що в свою чергу, покладає на заявників обов`язок діяти добросовісно, цікавитися про рух справи та наслідки прийняття судових рішень, зокрема за надісланими ними клопотаннями.

За наведених обставин та аналізуючи норми процесуального права, які регулюють вирішення питання про поновлення строку на право апеляційного оскарження постанови суду, апеляційний суд вважає, що апелянтом пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, а наведені причин, які перешкодили йому в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу не є поважними, оскільки ним подана апеляційна скарга невчасно без об`єктивних на то причин.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику ОСОБА_1 Писаренку С. Ю. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 3 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - ОСОБА_2 .

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова