Справа №: 452/639/23
П О С Т А Н О В А
21 квітня 2023 року м.Самбір
Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Галин В.П., з участю адвоката Гагалович Галини Михайлівни, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
16.02.2023 року до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із Самбірського РВП ГУНП у Львівській області надійшли адміністративні матеріали відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 330861 від 13.02.2023 року зазначено, що 13.02.2023 року о 11 год. 55 хв. в м. Самборі по вул.Валова, 16, водій керував транспортним засобом «Mercedes-Benz» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotester відмовився, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння лікарем в мед закладі відмовився також, процес відмови супроводжувався відеофіксацією.
Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 не визнав себе винним у наведеному адміністративному правопорушенні та зазначив, що числа вказаного у протоколі він справді керував транспортним засобом, проте перебував при цьому у тверезому стані. Його зупинили працівники поліції і повідомили, що причиною зупинки є його розмова по телефоні і не пристебнутий ремінь безпеки та щоб він вибирав одне з порушень. Він надав їм документи для огляду. Оглянувши базу даних повідомили йому про ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд за допомогою драгеру на що він відмовився, оскільки не довіряє даним цього приладу та у відповідь запропонував працівникам поліції поїхати до лікарні для здачі аналізу, про це зазначив у протоколі, на що вони відмовили. Працівники поліції не роз`яснили йому його права. Після складення протоколу він приватно звернувся в лікарню щодо здачі аналізу, де отримав негативний результат.
Адвокат Гагалович Г.М. в суді зазначила, що при перегляді відеозапису, який долучений до протоколу звернула увагу на те, що працівник поліції після зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , розпочав розмову з того, що запропонував йому на вибір два порушення, а саме розмову по телефону та не пристебнутий ремінь безпеки, з яких просив вибрати одне для складення протоколу. Після перегляду даних по базі, де було відображено про факт попереднього складення протоколу за аналогічною статтею почав вбачати у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Права ОСОБА_1 роз`яснено не було і при перегляді диску видно, що ОСОБА_1 не розуміє що відбувається. Крім того слід зазначити, що у протоколі зазначено час зупинки 11.55 год., а на диску зазначено час 11.58 год., що є розбіжністю. Долучені відеозаписи є переривчастими і при їх перегляді стає зрозумілим, що долучені не в повному обсязі.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, слід дійти такого висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 330861 від 13.02.2023 року після викладу обставин події, яка як зазначено в протоколі мала місце 13.02.2023 року о 11.55 год., наявні пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, де ОСОБА_1 зазначив, що незгоден з протоколом; від проходження обстеження у лікарні не відмовляється, однак йому в цьому було відмовлено. При перегляді даних відеофіксації чітко відображено, що ОСОБА_1 мав намір поїхати у медичний заклад і пройти там обстеження, однак працівниками поліції не надано йому такої можливості, а в подальшому категорично відмовлено. Із долученого до протоколу акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів від 13.02.2023 року відомо, що ОСОБА_1 відмовився від огляду за допомогою приладу Драгер. Під час розгляду справи в суді він підтвердив свою відмову та пояснив, що не довіряє показникам цього приладу, тому мав намір пройти огляд в лікарні. У направленні до медичного закладу відсутні відомості, які б вказували на відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду в КНП СМР «Самбірська ЦЛ». Крім цього, при перегляді відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 після відмови у використанні Драгеру сам пропонує поліцейським пройти огляд у лікарні на що вони не реагують. Також коли він підписував протокол то виявив бажання їхати до лікарні для огляду, про це зазначив у протоколі, однак йому в цьому було відмовлено. Незважаючи на те, що працівники поліції відмовили ОСОБА_1 у проходженні медичного огляду в лікарні, останній сам поїхав до медичного закладу, де пройшов освідчення, що мало місце протягом години після його зупинки працівниками поліції.
При перегляді диску з`ясовано, що зйомка не була безперервною, а епізодичною та не висвітлює всіх обставин. Вбачаються порушення вимог п.п.4,5 Розділу П Інструкції №1026, при цьому свідків, у зв`язку з неможливістю проведення відеофіксації, залучено не було.
Слід зазначити, що Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Згідно п.п.4,5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Примусове виключення відеореєстраторів забороняється.
Таким чином, фрагменти відеозапису з нагрудної камери поліцейського з місця зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який міститься на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення СD-R диску, не можуть бути прийняті до уваги, як доказ винуватості ОСОБА_1 , оскільки не підтверджують всіх обставин зупинення ОСОБА_1 13.02.2023 року о 11 год. 55хв. під час керування ним транспортним засобом, а працівником поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року.
В матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 330861 від 13.02.2023 року складений працівником поліції о 12 год. 30 хв. в м. Самборі по вул. Валова, 16, Львівської області, без присутності свідків, без фіксації складення такого протоколу засобами відеозапису, а звідси протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 330861, складений всупереч вимогам п.6 розділу 10 Інструкції №1395, а тому не є належним доказом у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Рапорт інспектора поліції від 13.02.2023 року не є доказом і не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на правову позицію ВС, яку викладено у постанові КАС ВС у справі № 524/5741/16-а, і не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому до уваги не може бути прийнятий.
Диск з відеозаписом, який долучений до матеріалів справи та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 330861 від 13.02.2023 року, направлення, суд не має підстав прийняти як доказ винності особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. ст. 130 КУпАП, як такі що складені всупереч нормам закону.
Також слід зазначити, що ні протокол, ні долучені до нього документи, а ні дані відеофіксації не містять даних, чи при складенні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, роз`яснювалися працівником поліції ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі його право скористатися юридичною допомогою адвоката, тобто чи не було порушене право особи на захист. Щодо не роз`яснення йому прав поліцейськими зазначав у суді і ОСОБА_1 та його адвокат Гагалович Г.М.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не підтверджується, ні протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №330861 від 13.02.2023 року, ні долученими до нього документами.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи докази у справі, суд дійшов висновку, що провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови буде складено 26.04.2023 року.

Суддя