Справа № 548/2344/23
Провадження №3/548/617/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2023 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Миркушіна Н.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від УПП в Полтавській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, інваліда 2 групи, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

10.10.2023року до Хорольського районного суду Полтавської області надійшли матеріали від УПП в Полтавській областіщодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення Серія ААД № 505730 від 04.10.2023 року вказано, що 04.10.2023 року о 03 годині 52 хвилин водій ОСОБА_1 на 243 км автодороги автодороги Київ-Харків-Довжанський на території Хорольської територіальної громади керував транспортним засобом - DODG CHARGER державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на предмет вживання алкогольних напоїв проводився поліцейським на місці за допомогою приладу алкотестер «Драгер», тест позитивний, чим ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність по ст.130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП немає, так як в порушення чинного законодавства після скоєння ним ДТП він пройшов огляд поліцейським на предмет вживання алкогольних напоїв, який проводився за допомогою приладу алкотестер «Драгер», а не в медичному закладі. Крім того ОСОБА_1 вказав, що йому не роз`яснили право і не пропонували пройти огляд в медичному закладі та не зафіксували під відеозапис огляд за допомогою приладу алкотестер. Він пояснив, що є особою похилого віку, інвалідом 2 групи довічно з 2015 року, в зв`язку з чим вимова в нього нечітка та нерозбірлива і можливо схоже на те, що він перебував в стані сп`яніння. ОСОБА_1 вказав, що він особисто не підписував ні результат тесту, ні протокол, так як був стривожений та пригнічений через свою хворобу, скоєння ДТП та передчасну і раптову смерть дружини ОСОБА_2 . Всі документи за нього підписав ОСОБА_3 , який приїхав на його прохання.

З пояснення ОСОБА_3 слідує, що він приїхав на місце ДТП на прохання ОСОБА_1 , де підписав за ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення та документ з результатом алкотесту, оскільки останній через психологічний стан, хворобу, скоєння ДТП та смерть дружини не міг їх підписати. Також вказав, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд.

Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7розділу 1 вищевказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Тобто, огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я згідно вищевказаної інструкції можливий після проведення або відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу.

Однак, відповідно до п.8розділу 1 вищевказаної Інструкції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Отже, огляд на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу згідно вищевказаної інструкції можливий лише на місці зупинки транспортного засобу, після фактичного керування цим засобом. А огляд водія, причетного до ДТП, так як саме це згідно відеозапису, доданого до протоколу, стало причиною проведення огляду ОСОБА_1 , повинен бути проведений виключно у закладі охорони здоров`я.

Однак, в самому протоколі відносно ОСОБА_1 відсутні посилання на те, що він причетний до ДТП.

Крім того, ОСОБА_1 не було роз`яснено право в разі незгоди з результатами тесту пройти огляд в медичному закладі, що підтверджується відеозаписом export-4fesu та пояснення ОСОБА_3 .

За умов недотримання працівником поліції вимог щодо огляду водія з використанням спеціальних технічних засобів проходження особою медичного огляду на стан сп`яніння, такий огляд не може слугувати підставою для підтвердження порушення нею п.2.9 ПДР України.

Згідно п.10 вищевказаної Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

В матеріалах справи наявний відповідний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, але його написання в присутності ОСОБА_1 не зафіксовано відповідним відеозаписом та не надано доказів його вручення ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На приєднаному до адміністративного матеріалу відеозапису export-4fesu не зафіксовано як процесу самого огляду так і ознак сп`яніння ОСОБА_1 , як не вказано їх і в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того не здійснено відеофіксації написання протоколу та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер- (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозаписів з них, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Отже, відеофіксація була проведена з порушенням вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозаписів з них, а саме щодо безперервності запису.

Зазначені обставини вказують на істотне порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнано належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, так як він суперечить іншим доказам по справі, адже протокол про адміністративне правопорушення та його зміст не може сам по собі являтися доказом винуватості особи, оскільки являється процесуальним документом, у змісті якого особі висувається певне обвинувачення.

З урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що посадовою особою яка складала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений діючим законодавством України, що тягне за собою визнання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 недопустимим доказом по справі, у зв`язку з чим він не може бути законною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який пояснив, що він є інвалідом 2 групи з 2015 року, тому погано чує і погано говорить, а тому він не розібрався на місці про те, що йому слід було б їхати на огляд в медичний заклад, але якби йому було запропоновано туди поїхати, то він би поїхав; дослідивши матеріали адміністративної справи,приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю, на підставі ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, тому з цих підстав провадження у справі необхідно закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 130 ч. 1, 247, 283, 284 КпАП України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КпАП України ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Хорольський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: Н.С.Миркушіна