ПОСТАНОВА

Іменем України

24.03.2023 Справа №607/5152/23 Провадження № 3/607/2302/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , непрацюючого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

21.03.2023 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980286 від 16.03.2023 зазначено, що 05.03.2023 приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск, штовхав, шарпав за одяг, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив п. 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980287 від 16.03.2023 зазначено, що 05.03.2023 приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ухилився від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що виразилось у тому, що батько перебував в нетверезому стані, а діти були ненагодовані, чим порушив ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.07.2022 ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 діб.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання 24.03.2023 ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980286 від 16.03.2023 у графі «Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», де зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 24.03.2023 о 10 год. 45 хв. Крім цього, судом вживались заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення тексту повістки про виклик до суду на абонентський номер, вказаний у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980286 та серії ВАБ № 980287 від 16.03.2023. Факт отримання тексту повістки про виклик до суду на 24.03.2023 підтверджується довідкою про доставку SMS.

Заяв чи клопотань на день розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

Так, положеннями ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкову участь особи при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП. За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, доказів поважності причин неприбуття в судове засідання суду не надав, ураховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши зміст протоколів про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 вказаного закону визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вказаних вище порушень.

Крім цього, згідно з приписами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону дитинства» особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Частини 1, 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України передбачають, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, полягає в повторному протягом року після накладення адміністративного стягнення за такі ж самі дії ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Так, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 05.03.2023 приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Так само судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 ухилився від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що виразилось у тому, що 05.03.2023 приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебував в нетверезому стані, а діти були голодні.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16.03.2023 та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 16.02.2023, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 просила притягнути до відповідальності її сина ОСОБА_1 , який 05.03.2023 приблизно о 18 год. 00 хв. вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою;

- рапортом ЄО № 6200 від 05.03.2023 та письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16.03.2023, зміст яких відповідає обставинам, викладеним у протоколах про адміністративне правопорушення;

- копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 ;

- постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.07.2022, якою ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 діб.

Крім цього, обставини, встановлені у судовому засіданні, узгоджуються з даними, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 980286 та серії ВАБ № 980287 від 16.03.2023, в яких процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративних правопорушень. При цьому такі протоколи складені із дотриманням вимог КУпАП, містять всі необхідні реквізити, підписані особою, яка склала протоколи, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому суд вважає недоведеним факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , яке полягало у штовханні та шарпані за одяг, оскільки доказів на підтвердження таких обставин суду не надано. Більше того у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) та письмових поясненнях від 16.03.2023 ОСОБА_2 не вказувала про те, що ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство фізичного характеру.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру (образи, погрози), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вказане вище порушення; а також склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, а саме: повторне протягом року після накладення адміністративного стягнення за такі ж самі дії ухилення батька від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя неповнолітніх дітей. Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд відповідно до ст. 33, 34, 35 КУпАП приймає до уваги характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Також суд враховує вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно з якою, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. При цьому з урахуванням санкцій ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП суд вважає, що правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, є більш серйозним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_1 , а тому стягнення має бути накладене саме в межах санкції цієї статті.

Так, ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, вчинив одразу декілька правопорушень, не працює та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутні.

Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

Також суд враховує, що ОСОБА_1 вчинив одразу два адміністративні правопорушення, при цьому одне з правопорушень було вчинено відносно неповнолітніх дітей, а також те, що після притягнення до адміністративної відповідальності постановою від 26.07.2022 ОСОБА_1 не став на шлях виправлення та повторно вчинив аналогічні адміністративні правопорушення.

Суд приймає до уваги відсутність відомостей про працевлаштування ОСОБА_1 , що дає підстави вважати, що накладення адміністративного стягнення у виді штрафу буде для ОСОБА_1 фінансово непомірним, а також призведе до зменшення коштів для утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 .

Крім цього, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, що дає суду підстави вважати, що останній намагається уникнути від відповідальності за вчинені правопорушення, а відтак у подальшому може ухилятись від виконання судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду цієї справи, зокрема у разі накладення адміністративного стягнення у виді громадських робіт.

З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 діб, оскільки це буде достатнім та необхідним для виховання правопорушника та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст. 32, 33-36, 40-1, 173-2, 184, 245, 251-252, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська