ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/335/23

Провадження № 33/4820/287/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. перевірила апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді першої інстанції, ОСОБА_1 18 грудня 2022 року о 20.30 год., керуючи автомобілем "ВАЗ 2107", номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Кам`янецькій, 102 в м. Хмельницькому з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), на порушення п.п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Chevrolet", номерний знак НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_2 зупинився попереду на заборонений (червоний) сигнал світлофора, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Після цього ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність частини 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на оскарження наведеної постанови, скасувати судове рішення в частині визнання його винуватим за частиною 1 статті 130 КУпАП у зв`язку з недоведенням його перебуванням за кермом під час руху у стані алкогольного сп`яніння та закрити щодо нього провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вважає те, що він не був повідомлений про дату та час розгляду судової справи, копію оскаржуваної постанови отримав лише 17 квітня 2023 року, а тому звернувся до суду з апеляційною скаргою 26 квітня 2023 року, пропустивши строк на її оскарження.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з наступних підстав.

Відповідно до статті 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що у кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі статті 289 КУпАП, скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин.

За правовим змістом зазначених норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього можливості реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

Крім того, нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту ухвалення постанови.

Як вбачається з наданих матеріалів справи про адміністративне провадження, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП надійшла до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 10.01.2023 року та передана на розгляд судді Піндраку О.О. (а/с13, 26).

Під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи та апеляційною скаргою на предмет відповідності її вимогам КУпАП було встановлено, що судом вживалися всі необхідні заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та рапортом про неможливість вручення повістки і неможливості виконання приводу стосовно ОСОБА_1 . Розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП призначався на 31.01.2023 року, у зв`язку з неявкою правопорушника в судове засідання розгляд справи неодноразово відкладався на 16.02.2023 року, 02.03.2023 року, відбувся 16.03.2022 року о 09.40 год. у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області, ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явився (а/с 46-47).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 подана до суду першої інстанції 26.04.2023 року (а/с 57-63).

На обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 посилається на те, що йому не було відомо про існування постанови судді, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначає, що в кінці березня 2023 року на його мобільний телефон у застосунку «Viber» надійшло повідомлення від ПрПТ «СК ТАС» про повернення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу за завдану майнову шкоду, пов`язану з ДТП, що сталася 18.12.2022 року у м.Хмельницькому, при цьому СК ТАС, вимагаючи повернення коштів, посилався на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 16.03.2023 року, за якою його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Оскільки про вказане рішення ОСОБА_1 обізнаний не був, 17.04.2023 року звернувся до Хмельницького міськрайонного суду та отримав постанову від 16.03.2023 року.

Як вбачається з апеляційної скарги, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечує, що він 18 грудня 2022 року близько 20 год. 30 хв. керував транспортним засобом, так як посвідчення водія на право керування транспортним засобом в нього немає. За кермом перебував товариш, однак після зіткнення з автомобілем, що рухалось попереду, з транспортного засобу вийшов саме ОСОБА_1 , оскільки останній є власником автомобіля. Працівникам поліції, які прибули на виклик, ОСОБА_1 не зміг це пояснити, тому відмовився від підпису у складеному відносно нього протоколі та від проходження огляду на стан сп`яніння на місці ДТП, вирішив, що всі обставини справи ОСОБА_1 пояснить в суді.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 був обізнаний про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, останній не був обмежений у конституційних правах, окрім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судових справ і прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» і «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, стадії її розгляду, тож ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися як про дату та час розгляду справи щодо нього, так і про прийняте рішення вже після судового розгляду і у визначений ст.294 КУпАП строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини та викладених вище обставин, доходжу висновку, що ОСОБА_1 знав, що стосовно нього складені протоколи про адміністративні правопорушення, але не цікавився результатами розгляду справи та оскаржив постанову з пропуском строку на апеляційне оскарження, поважних причин пропуску строку при цьому не навівши.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами та з урахуванням положень ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до яких, початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а також практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана з пропуском встановленого законом строку на оскарження, оскільки хоча ОСОБА_1 і не був присутнім в судовому засіданні 16.03.2023 року при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно нього, однак він був обізнаний про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та про судовий розгляд цієї справи про адміністративне правопорушення стосовно нього, працівники поліції на місці зупинки роз`яснили йому права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, він не був обмежений у конституційних правах, апеляційна скарга подана ним до суду першої інстанції 26.04.2023 року, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження судового рішення, в апеляційній скарзі та у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Таким чином, вважаю за необхідне відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2023 року, апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами статті 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Апеляційну скаргу на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2023 року стосовно ОСОБА_1 повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя