КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/3737/2023 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 359/4110/22 Суддя у І інстанції: Левченко А.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 вересня 2023 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

за участю:

захисника (у режимі відеоконференцзв`язку ) Починка О.І.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Починка Олександра Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 , в якій наявне і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 121 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 3 липня 2022 року о 13.40 год. у м. Бориспіль Київської області по вул. Київський Шлях, 2, керував автомобілем «Fiat Ducato», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук; блідість обличчя; звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, в цей же день та час, ОСОБА_1 керував автомобілем «Fiat Ducato», держаний номерний знак НОМЕР_1 (спеціалізований вантажний згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 ), що має проходити ОТК, але своєчасно його не пройшов. 18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 піддавався адміністративному стягненню за ч. 3 ст. 121 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Починок О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючись на положення КУпАП, ч.ч. 1, 3 п. 24 постанови Пленуму Верхвоного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, ст. 62 Конституції України, практику Європейського суду з прав людини, захисник вважає, що у даному провадженні відбулась формальна помилка, пов`язана зі збігом анкетних даних ОСОБА_1 та особи, стосовно якої складений протокол про адміністративне правопорушення та винесена оскаржувана постанова.

Так, сторона захисту зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючий паспорт громадянина України № НОМЕР_3 від 11 грудня 2020 року, виданий органом № 7110, РНОКПП № НОМЕР_4 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , і на даний час не володіє будь-яким транспортним засобом та не здійснює безпосереднє керування таким. Особа ж, стосовно якої винесено оскаржувану постанову Бориспільським міськрайонним судом Київської області 30 листопада 2022 року, ОСОБА_1 невідома та, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду ця особа зареєстрована у АДРЕСА_1 , в той час як ОСОБА_1 зареєстрований у м. Черкаси. Відсутність коду РНОКПП особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, також могло сприяти відповідній помилці.

Як далі зазначає захисник, звернувшись з відповідними роз`ясненнями до органу державної виконавчої служби, а також до Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2 було відмовлено у врегулюванні відповідної помилкової ситуації, і, як наслідок, апелянт вважає, що постанова місцевого суду від 30 листопада 2022 року підлягає скасуванню, оскільки фактично на даний час вона винесена відносно особи, яка взагалі не вчиняла відповідних адміністративних правопорушень, не брала участь у відповідних процесуальних діях працівників поліції та не має у своєму розпорядженні чи володінні жодного транспортного засобу.

Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду від 30 листопада 2022 року, то як зазначає сторона захисту, про існування означеного судового рішення ОСОБА_1 стало відомо 30 березня 2023 року від державного виконавця Чигиринського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Варченко А.І., яка в ході телефонної розмови повідомила, що стосовно ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження від 14 березня 2023 року за № НОМЕР_7, яке, як дізнався ОСОБА_1 через додаток «ДІЯ», було відкрито на виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року у справі № 359/4110/22. ОСОБА_1 вживались дії щодо врегулювання помилкової ситуації, після чого ОСОБА_1 16 травня 2023 року ознайомився з матеріалами справи, отримав копію оскаржуваного рішення, 25 травня 2023 року була подана апеляційна скарга, проте постановою судді Київського апеляційного суду від 12 червня 2023 року вказана апеляційна скарга була повернута особі, яка її подала, з мотивів відсутності витягу з договору про надання правничої допомоги. Означена постанова суду апеляційної інстанції ані ОСОБА_1 , ані його представником - адвокатом отримана не була, про її існування стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень 7 липня 2023 року, після чого в оперативному порядку повторно була подана відповідна апеляційна скарга, а тому, апелянт просить не обмежувати право ОСОБА_1 на судовий захист та визнати причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 поважною та поновити цей строк.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Починка О.І. на підтримку доводів клопотання та апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, дослідивши відеозапис та наявні у справі докази, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 268 КУпАП під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У протоколах про адміністративні правопорушення серії ААД № 243791 та серії ААД № 243792 від 3 липня 2022 року, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 3 липня 2022 року адреса проживання (перебування) ОСОБА_1 зазначена як: АДРЕСА_1 (ас. 2, 4, 23).

В матеріалах справи містяться судові повістки про виклик ОСОБА_1 до місцевого суду на 14 липня 2022 року на 9.30 год., на 20 вересня 2022 року на 10.00 год., на 1 листопада 2022 року на 10.00 год. Судові повістки скеровані за адресою: АДРЕСА_1 (ас. 13, 17, 18, 30). Також наявні повідомлення на ім`я ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи 22 серпня 2022 року о 11.00 год. (ас. 16), на 30 листопада 2022 року на 10.00 год. (а.с. 34). Дані повідомлення направлені за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з тим, як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , відповідно до змісту довідки про реєстрацію місця проживання особи, з 19 червня 2020 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (ас. 51, 63, 96).

Така ж невідповідність виявлена у зазначені номера мобільного телефону ОСОБА_1 : замість номера мобільного телефону НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_1 , у протоколах про адміністративні правопорушення зазначений номер - НОМЕР_6 , за яким суд першої інстанції надсилав смс-повідомлення про його виклик у судові засідання.

За таких обставин суд, повідомляючи ОСОБА_1 про день та час розгляду справи за вищевказаними адресами, які суттєво відрізняються між собою, був позбавлений можливості виконати вимоги ст. 268 КУпАП, у зв`язку з чим матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку.

З цих же підстав ОСОБА_1 не було отримано у встановлений ст. 285 КУпАП строк і копію постанови.

Посилання сторони захисту на те, що про наявність вказаного судового рішення стало відомо 30 березня 20223 року від державного виконавця Чигиринського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Варченко А.І., матеріалами справи не спростовані. 9 травня 2023 року захисник Починок О.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та вжиття заходів щодо виправлення відповідної помилки щодо стягнення з ОСОБА_1 суми відповідного штрафу (ас. 44-45), а 25 травня 2023 року поштовим відправленням вперше подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження (ас. 58-72).

Постановою судді Київського апеляційного суду від 12 червня 2023 року вказана апеляційна скарга була повернута особі, яка її подала, з мотивів відсутності витягу з договору про надання правничої допомоги. Доводи захисника про те, що означена постанова суду апеляційної інстанції ані ОСОБА_1 , ані його представником - адвокатом отримана не була, про її існування стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень 7 липня 2023 року матеріалами справи не спростовано. У цей же день - 7 липня 2023 року захисником повторно подана відповідна апеляційна скарга з додатками, яка до місцевого суду надійшла 13 липня 2023 року (ас. 79-106).

З огляду на викладене, доходжу висновку, що захисником Починком О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а, відтак, такий строк підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони є обґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в праві про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватись за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що працівниками поліції вказані вимоги закону не дотримані, що, у свою чергу, позбавило суд першої інстанції перевірити обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 121 КУпАП, виходячи з даних, які містяться в: протоколах про адміністративні правопорушення від 3 липня 2022 року серії ААД № 243791 та серії ААД № 243792; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 3 липня 2022 року; письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 3 липня 2022 року; акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу; рапорті інспектора взводу № 2 роти № 2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП лейтенанта поліції Краснюка В.; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕОА № 4919861 від 18 жовтня 2021 року на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП з відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, неможливо погодитись.

Так, у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що за досліджуваних обставин, викладених як у протоколах про адміністративні правопорушення, так і в оскаржуваній постанові, а саме - 3 липня 2022 року о 13.40 год. у м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 2, транспортним засобом «Fiat Ducato» державний номерний знак НОМЕР_1 не керував, оскільки: посвідчення водія було загублено близько 4 років назад, проте, до органів поліції з відповідною заявою не звертався; на даний час не володіє будь-яким транспортним засобом і не здійснює безпосереднє керування таким; станом на 3 липня 2022 року перебував чи за місцем мешкання ( АДРЕСА_4 ), чи на роботі в офісі по вул. Серебняківська, у м. Києві; у м. Борисполі Київської області не буває; майже постійно має стрижку під «нуль»; про село Головківка у Черкаській області йому нічого невідомо, оскільки його місце реєстрації - АДРЕСА_2 .

Зазначив ОСОБА_1 і про те, що на відеозапису досліджуваних подій зафільмована зовсім інша особа, яка йому невідома, проте, назвалась його прізвищем, ім`ям, по-батькові.

На підтвердження вказаних обставин стороною захисту наданий паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № НОМЕР_3 , виданий органом № 7110 11 грудня 2020 року, з фотокарткою ОСОБА_5 (ас. 94-95).

Крім того, відповідно до даних довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Черкаси, з 19 червня 2020 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (ас. 96).

В суді апеляційної інстанції досліджений відеозапис подій, проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 візуально не схожий на ту особу, яка була зупинена працівниками поліції 3 липня 2022 року та щодо якої у подальшому були складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Окрім того, під час апеляційного розгляду візуально встановлено, що підписи у протоколах про адміністративні правопорушення від 3 липня 2022 року від імені ОСОБА_1 та запис «ознайомлений, копію отримав» (ас. 2, 23) значно відрізняються від підпису ОСОБА_1 , як в паспорті, так і у наданому для зразка в суді апеляційної інстанції, що, у свою чергу, ставить під сумнів дійсність фактичних обставин справи, які мали місце 3 липня 2022 року за участю саме ОСОБА_1 .

Судом апеляційної інстанції для перевірки доводів апеляційної скарги викликались інспектор взводу № 2 роти № 2 БПП у м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП лейтенант поліції Краснюк В.В., а також свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Від працівника поліції Краснюка В.В. надійшло клопотання про неможливість його прибуття до суду апеляційної інстанції у зв`язку із зайнятістю по роботі, свідок ОСОБА_4 у телефонній розмові повідомив Київській апеляційний суд, що проходить службу в лавах ЗСУ, а тому не може з`явитися до суду.

Опитаний під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3 пояснив, що за досліджуваних подій, які мали місце у липні 2022 року, він працював охоронцем у Бориспільській лікарні багатофункціонального профілю, яка знаходиться у м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2. У лікарні було багато як відвідувачів, так і працівників поліції, які привезли осіб-водіїв для проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння. Як пам`ятає, працівник поліції надав йому ( ОСОБА_3 ) протокол для підпису, він його підписав, проте, що саме було зазначено у протоколі він не пам`ятає у зв`язку зі сплином часу.

Після перегляду відеозапису з нагрудної камери працівника поліції свідок ОСОБА_3 зазначив у категоричній формі, що особа, яка зображена на відеозапису, та особа, яким є ОСОБА_1 , то це дві різні особи, які відрізняються статурою (на відео - худорлявий), віком (на відео - чоловік молодший), а також структурою вух (на відео у особи вони відтопирені, у той час як у ОСОБА_1 вони близько прилеглі до голови).

Ставити під сумнів пояснення свідка ОСОБА_3 у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Таким чином, з наявних у справі доказів вбачається, що працівниками патрульної поліції належним чином не встановлено особу, яка вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 121 КУпАП, адресу її місця проживання, та інші обставини, які мають істотне значення для розгляду справи, що позбавило можливості суд першої інстанції перевірити обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення.

Окрім того, під час апеляційного розгляду не встановлено беззаперечних доказів про те, що 3 липня 2022 року о 13.40 год. у м. Бориспіль Київської області по вул. Київський Шлях, 2, саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Fiat Ducato» державний номерний знак НОМЕР_1 (спеціалізований вантажний згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 ), що має проходити ОТК, але своєчасно його не пройшов, з ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 121 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити захиснику Починку Олександру Ігоровичу строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Починка Олександра Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 4 ст. 121 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складів адміністративних правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва