Справа № 127/814/23
Провадження № 33/801/377/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Тетевої-Родюк І.О., потерпілого ОСОБА_2 та його адвоката Горобця Д.Г.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.122 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2023 року,

в с т а н о в и в:

03 січня 2023 року о 14:30 год в м. Вінниці по пров. 2-й Стебельської, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом KIA XCEED, державний номерний знак НОМЕР_1 не був уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, перед початком обгону транспортного засобу Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався попереду у попутному напрямку, не переконався, що смуга зустрічного руху на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, що після обгону зможе не створити перешкоди транспортному засобу якого обганяє, повернутися на займану смугу, внаслідок чого своїми діями змусив водія ОСОБА_2 змінити напрямок руху з подальшим з`їздом з проїзної частини, від чого транспортний засіб Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 (б), 14.2 (в), 14.2 (г) ПДР України.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2023 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1445 грн на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права. Просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за ч.5 ст.122 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката Тетеву-Родюк І.О., потерпілого ОСОБА_2 та його адвоката Горобця Д.І., дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 122 КпАП України передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до п. 2.3(б) ПДР України, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 14.2 (в) ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Згідно з п. 14.2 (г) ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатись в тому, після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Тобто, об`єктивна сторона правопорушення виражається у формі порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, що підтверджені фактичними даними, а саме: поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, та іншими документами (формальний склад).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується за ч.5 ст.122 КУпАП не визнає, оскільки вважає, що він ПДР України не порушував.

Проте, такі доводи, а також доводи про відсутність в діях події та складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №361978 від 05 січня 2023 року, відповідно до якого 03 січня 2023 року о 14:30 год в м. Вінниці по пров. 2-й Стебельської, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом KIA XCEED, державний номерний знак НОМЕР_1 не був уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, перед початком обгону транспортного засобу Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався попереду у попутному напрямку, не переконався, що смуга зустрічного руху на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, що після обгону зможе не створити перешкоди транспортному засобу якого обганяє, повернутися на займану смугу, внаслідок чого своїми діями змусив водія ОСОБА_2 змінити напрямок руху з подальшим з`їздом з проїзної частини, від чого транспортний засіб Chevrolet, отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_2 ;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 ;

- копією схеми місця ДТП;

- актом огляду транспортного засобу;

- рапортом працівника поліції;

- поясненнями свідка ОСОБА_3 .

Зокрема, в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_3 повідомив, що він рухався на автомобілі Mercedes Gelendwagen чорного кольору у напрямку села Шкуринці. За ним їхав транспортний засіб Chevrolet. Він в дзеркало заднього виду побачив, що автомобіль KIA білого кольору здійснює обгін транспортного засобу Chevrolet. В цей час на зустріч транспортному засобу Kia виїхав інший транспортний засіб (марку та модель якого він не пам`ятає). Потім він почув якийсь тріск палок та побачив, що автомобіль Chevrolet виїхав на обочину, а автомобіль який здійснював обгін (KIA білого кольору) вже знаходився позаду нього. Далі він продовжив рух транспортного засобу. Він повернув на вулицю на якій він проживає, а транспортний засіб KIA білого кольору поїхав далі, однак ОСОБА_3 записав номер вказаного транспортного засобу НОМЕР_1 . В автомобілі «КІА» він бачив двох людей: чоловіка та жінку, чоловік був за кермом, впізнати він його не може, оскільки не бачив водія добре. Доїхав до дому, а потім через невеликий проміжок часу поїхав назад до міста і побачив, що автомобіль Chevrolet з водієм перебуває на місці події. Він, будучи очевидцем та знаючи номер автомобіля, що причетний до події, зупинився біля водія транспортного засобу Chevrolet та повідомив йому номерний транспортного засобу KIA, який був причетний до ДТП. Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що не зупинився одразу після дорожньо-транспортної пригоди так як подумав, що зупиниться водій транспортного засобу KIA.

В суді апеляційної інстанції допитаний свідок ОСОБА_3 надав аналогічні покази.

Крім того, працівник поліції ОСОБА_4 в суді першої інстанції повідомив, що він на місце події не виїжджав, оскільки він є співробітником спеціального підрозділу, що займається розшуком транспортних засобів, що причетні до ДТП. Він складав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП. Так, йому на розгляд надійшли матеріали про вказану подію. В матеріалах справи, а саме в поясненнях свідка, був номерний знак транспортного засобу, який за поясненнями свідка був причетний до дорожньо-транспортної пригоди. Він зв`язався зі вказаним свідком по телефону, останній повідомив, що він рухався на автомобілі та повідомив обставини ДТП. Свідок повідомив, яким саме автомобілем Mercedes він керував. Проте, ОСОБА_4 перевірив вказаного свідка за даними адміністративної практики та встановив, що свідок керує транспортним засобом Mercedes Gelandwagen чорного кольору. Далі він, пересвідчуючись в достовірності обставин, які йому повідомив свідок та які були наявні в матеріалах справи, зв`язався з працівником їх підрозділу, що постійно чергує в ситуаційному центрі ВМР з проханням передивитись відеозаписи з камер спостереження, які знаходились неподалік місця ДТП. Біля самого місця такі камери відсутні, тому і записів матеріали не мали, проте мали дату, час, та місце ДТП, напрямок руху транспортних засобів, їх моделі та кольори, що надавало можливість перевірити чи дійсні показання свідка. Працівник ситуаційного центру повідомив йому, що у вказану дату та час, неподалік місця ДТП один за одним проїхали два транспортні засоби Mercedes Gelandwagen чорного кольору та білий Шевролє, що переконало його в тому, що свідок був дійсним очевидцем і надані ним відомості про номерний знак можуть відповідати дійсності. В подальшому, з бази даних НАІС, ОСОБА_4 встановив власника транспортного засобу КІА. Ним виявився ОСОБА_1 . Зв`язавшись з ОСОБА_1 , останній повідомив, що дійсно вказаний транспортний засіб перебуває у його власності та крім нього автомобілем ніхто більше не користується. Далі ОСОБА_1 підтвердив, що проїжджав на місці пригоди у вказану дату та час. Однак зазначив, що він не був учасником ДТП. Крім того, працівник поліції зазначив, що під час огляду транспортного засобу КІА, жодним пошкоджень ним виявлено не було.

Апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний поліцейський при виконанні своїх посадових обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень, а у правдивості та об`єктивності показів потерпілого та свідка сумнівів не виникає.

При цьому, апеляційний суд не бере до уваги пояснення допитаної в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_5 , щодо невинуватості її чоловіка ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП, оскільки вона є зацікавленою особою та її пояснення не мають об`єктивного підтвердження.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, а саме - у порушенні ПДР України, що призвело до створення аварійної обстановки, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються вищевикладеним, а матеріали справи містять докази, які підтверджують порушення ним Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Досліджені та перевірені обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції положень ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції також дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун