ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/470/23
Номер провадження 3/292/418/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року смт. Пулини

Суддя Червоноармійського районного суду Житомирської області Лотуга В.Ф., розглянувши матеріали справи, які надійшли із Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, проживаючого по

АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 09 квітня 2023 року о 16 год. 12 хв., по вул.Центральна в с.Соколів, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Фольксваген Кадік, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп"яніння, а саме: почервоніння обличчя, розширені зіниці очей, поведінка невідповідна дійсності. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Зіневич О.В. не з`явилися, надали суду письмові заяви, в яких просять розгляд справи проводити без їх участі.

28.04.2023 до суду від захисника Зіневича О.В. надійшло письмове клопотання, в якому просить провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування зазначає, що в протоколі в місці розгляду протоколу вказаний Пулинський суд, якого не існує, а тому такими діями працівники поліції порушили права особи бути поінформованим про орган, який буде розглядати протокол та про час, і місце його розгляду. Оскільки протокол складений з порушеннями, тому він є недопустимим доказом. Також, поліцейськими було порушено процедуру огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не запропоновано пройти такий огляд за допомогою технічного засобу, а відразу поліцейський став наполягати на проведенні огляду в медичному закладі. Надані суду копії чотирьох фрагментів відеозапису, були подані без електронних цифрових підписів, що є порушенням норм закону, внаслідок чого є недопустимими доказами. Крім того, відеозаписи здійснені не з використанням встановлених законом пристроїв типу бодікамери поліцейського, а з використанням його особистого мобільного телефону, що вбачається з відео, яке було записане пасажиром автомобіля на особистий телефон.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення (ст.251 КУпАП) є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапорт інспектора СРПП Звягельського РВП, довідку райвідділу поліції та компакт диск із відеозаписом.

З відеозапису фіксації обставин події вбачається, що 09.04.2023 о 16 год. 12 хв., після зупинки автомобіля Фольксваген Кадік, д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу водія ОСОБА_1 , інспектором СРПП Звягельського РВП вказано причину зупинки - орієнтування, яке надійшло на службовий планшет.

Однак, у рапорті від 09.04.2023 той же самий інспектор поліції зазначив, що причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 стало звернення до них, близько 15 год. 45 хв., невідомого чоловіка з повідомленням про те, що у с. Соколів автомобілем білого кольору рухається особа з явними ознаками алкогольного чи наркотичного сп"яніння.

Такі суперечності у наведених працівником поліції даних, на підставі яких відбулось зупинення транспортного засобу Фольксваген Кадік, викликають обґрунтовані сумніви у правомірності дій працівників поліції.

Крім того, на підтвердження своїх доводів щодо встановлених Законом підстав для зупинки транспортного засобу, будь-яких доказів працівниками поліції не надано, як і не долучено орієнтування, яке надходило на службовий планшет.

На відеозаписі з автомобільного регістратора встановленого на службовому автомобілі працівників поліції також не зафіксовано, що перед зупинкою автомобіля Фольксваген Кадік, виявлено порушення правил дорожнього руху.

У ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису з фіксацією обставин події, працівником поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

За таких обставин, вважаю, що водієм ОСОБА_1 не допущено порушень ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, відповідно до пунктів 3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У той же час, після зупинки ОСОБА_1 , працівниками поліції не одразу повідомлено причину зупинки, а лише після його наполягання, що обурило їх та вони почали себе некоректно поводити із ОСОБА_1 погрожуючи затриманням. У подальшому, працівник поліції повідомив водію про перебування його в стані наркотичного сп`яніння без зазначення визначених Інструкцією ознак такого сп`яніння.

Таким чином, працівником поліції висловлено вимогу до ОСОБА_1 , яка не ґрунтується на встановлених Інструкцією підставах вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, з наданих захисником документів - протоколу № 717 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.04.2023, результату аналізу №456 від 13.04.2023, у ОСОБА_1 під час огляду 09.04.2023 о 19 год. та о 19 год. 20 хв., ознак сп`яніння та в дослідженій сечі амфетаміну та канабіноїди не виявлено.

Також встановлено і порушення працівниками поліції ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки фіксування події здійснювалось не спеціальним технічним засобом бодікамерою, а особистим мобільним телефоном інспектора.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять "обвинувачення за адміністративним проступком" та "обвинувачення, які мають ознаки злочину", залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі "Лутц проти Німеччини", "Отцюрк проти Німеччини», "Девеєр проти Бельгії», "Адольф проти Австрії" та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

У той же час, у справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Дослідивши надані матеріали справи, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.251, 283 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В. Ф. Лотуга