Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисниці, адвокатки Ковальчук О. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Ковальчук О. В.,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Відповідно до змісту постанови, 12.08.2022, о 12 год 40 хв, у м. Ужгород, на вул. Шумній, 31, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «OPEL ZEFIRA», д.н.з. НОМЕР_1 та здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів без отримання ліцензії, передбаченої п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокатка Ковальчук О. В. вказує на те, що постанова є незаконною, тому підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, позаяк ОСОБА_1 не надавав послуги з перевезення, прибутки від цього не отримував. У матеріалах справи відсутні докази того, що під час складання протоколу були присутні пасажири. До того ж вказує на те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримував прибуток від перевезення; до протоколу не долучено пояснень свідків, які можуть підтвердити факт перевезення пасажирів; відсутні докази систематичності дій ОСОБА_1 ; немає жодних відомостей, які свідчать про те, що ОСОБА_1 є фізичною особою- підприємцем. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та його захисниці, адвокатки Ковальчук О. В., які підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно - правових актів.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано з огляду на таке.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а також без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Ухвалюючи оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, суд першої інстанції взяв до уваги докази, які на переконання місцевого суду, повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненому, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №234344, рапорт працівника поліції (а. с. 2), фото світлину, на якій зображено транспортний засіб (а. с. 3), відеоматеріал (а. с. 4).

Водночас, апеляційний суд, дослідивши зміст вищевказаних процесуальних документів, вважає, що місцевий суд не дав їм (вищевказаним доказам) належний аналіз, не зазначив, які факти та обставини ці докази підтверджують.

Окрім цього, в обґрунтування прийнятого рішення місцевий суд не посилається на будь-які інші докази.

Приєднані до справи докази породжують сумніви у достовірності наведених у них даних, не визнаються достатніми для визнання висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, обґрунтованим, а судове рішення - законним.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції, визнаючи винуватим ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП у мотивувальній частині постанови зазначає, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів без отримання ліцензії, передбаченої п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Водночас, в обґрунтування цього висновку місцевий суд не посилається на будь-які докази, які можуть підтвердити те, що ОСОБА_1 порушив п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», такі не були здобуті працівниками поліції, більш того, останні не встановили обставин, які б безумовно підтверджували те, що ОСОБА_1 , будучи особою-підприємцем здійснював господарську діяльність на платній основі, без отримання на це ліцензії.

На переконання апеляційного суду, під час розгляду справи місцевим судом залишено поза увагою те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно особи за ч. 1 ст. 164 КУпАП, повинен містити у тому числі відомості, які вказують конкретний проміжок часу вчинення особою адміністративного правопорушення, тобто посилання на дані, які підтверджують час, упродовж якого особа здійснювала відповідну господарську діяльність, а також те, що ця особа отримувала від господарської діяльності прибуток. Жодних доказів, які вказують на те, що ОСОБА_1 є особою-підприємцем, здійснював перевезення пасажирів на платній основі, протягом певного періоду часу, а також відомостей про осіб, які перебували в автомобілі під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, їхні пояснення, у матеріалах справи немає. Отже, доводи апелянтки про те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримував прибуток від перевезення; до протоколу не долучено пояснень свідків, які можуть підтвердити факт перевезення пасажирів; відсутні докази систематичності дій ОСОБА_1 ; немає жодних відомостей, які свідчать про те, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, апеляційний суд визнає слушними.

При оцінці доводів апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги долучені стороною захисту докази, а саме витяг Державної служби України з безпеки на транспорті №441 з додатком до нього, відповідно до якого ОСОБА_1 провадить господарську діяльність з перевезення пасажирів, тобто він здійснює внутрішні перевезення пасажирів на таксі на законних підставах.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП у діях ОСОБА_1 за викладених у протоколі обставин, а тому всі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення тлумачаться на його користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та про наявність у його діях події та складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними та наявними у матеріалах справи доказами, приєднані до справи докази породжують сумніви у достовірності викладених у них фактів, та ґрунтуються на припущеннях - суб`єктивних даних відповідних посадових осіб, що у свою чергу, з огляду на вищенаведені норми та обставини, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу цього адміністративного правопорушення.

Тому, доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП складений щодо ОСОБА_1 безпідставно, а суд першої інстанції, формально підійшовши до розгляду справи, не давши належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам події, дійшов необґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, - апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу.

Вищенаведені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих доводів та пояснень сторони захисту, а тому керуючись принципом презумпції невинуватості, апеляційний суд при прийнятті судового рішення бере їх до уваги.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце за участі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, а провадження в справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що: відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, їх огляд та огляд транспортних засобів, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів (посвідчення водія та інших), покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи; відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; саме на відповідних посадових осіб патрульної поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення на транспорті з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП щодо перегляду апеляційним судом справи в межах апеляційної скарги та не обмеження доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Ковальчук О. В. в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН