Справа № 706/228/23 3/706/160/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 рокум.Христинівка Черкаської області

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Довготько Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від т.в.о. начальника відділу поліцейської діяльності №3 Уманського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №518903 від 14.02.2023, гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання обов`язків щодо виховання своєї доньки ОСОБА_2 , 2009 року народження, внаслідок чого остання не відвідувала понад 10 днів без поважної причини Малосевастянівський ліцей.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомила. Суд вважає, що справу можна розглянути у відсутності правопорушника, оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне провадження по справі закрити з наступних підстав.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.

Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Разом з тим, розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Суддя ж, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Суддя не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

З пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №518903 від 14.02.2023, вбачається, що гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання обов`язків щодо виховання своєї доньки ОСОБА_2 , 2009 року народження, внаслідок чого остання не відвідувала понад 10 днів без поважної причини Малосевастянівський ліцей.

У відповідності до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення поряд з іншим повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.

Всупереч вказаних вимог, в протоколі не зазначено час вчинення правопорушення, в тому числі не надані докази на підтвердження родинних відносин між дитиною та особою щодо якої складено протокол.

До протоколу долучено доповідну директора Малосевастянівського ліцею, з якої вбачається, що директор звернулася до начальника поліції з повідомленням про те, що учениця 7-го класу ОСОБА_2 , 2009року народження, не відвідує ліцей з 16.01 по 03.02.223 (більше 10 навчальних днів).

В той час, вказана сукупність доказів по справі не доводить наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Так, частина 1 ст.184 КУпАП

передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Однак, згідно ч.1ст.32 ЦК України неповнолітньою особою є фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Частиною 2 ст.6 СК України встановлено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Разом з тим, з протоколу та копії доповідної неможливо встановити до якої категорії дітей відноситься ОСОБА_2 , так як документи не містять повної інформації про дату народження.

Тому, поліцейським при складанні протоколу не були враховані положення ч.1 ст.184 КУпАП.

Окрім того,слід зазначити,що диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП є бланкетною, тобто для застосування якої, необхідно звертатись до інших нормативних актів про відповідальність батьків за виховання дітей (Закон України «Про освіту», стаття 55. Права та обов`язки батьків здобувачів освіти; Закон України «Про охорону дитинства», стаття 12. Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини; Сімейний кодекс України, стаття 150. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, тощо), а тому, обов`язковим є зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, й пунктів відповідних норм, оскільки відсутність конкретної вказівки на це, не дозволяє точно встановити об`єктивну сторону правопорушення та притягнути особу до адміністративної відповідальності.

Так, питання належного виховання дітей, відповідальності батьків за неналежне виконання батьківських обов`язків передбачене Законом України «Про охорону дитинства», яким визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон також передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за малолітнім є рівним для обох з них, а тому неналежне виховання малолітнього це правопорушення батьків і, як наслідок, настання відповідальності.

Обов`язки батьків висвітлені в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей батьки можуть бути притягнені до різних видів юридичної відповідальності.

Отже, посадовою особою, що складає протокол, повинно ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Проте, працівник поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 знехтував вказаними вимогами закону, оскільки викладене ним формулювання у протоколі про адміністративне правопорушення є неконкретним, внаслідок того, що не містить в собі необхідні ознаки об`єктивної сторони, тобто не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є актом обвинувачення, та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, тобто відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки невідповідність протоколу вказаним вимогам, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, є порушенням права особи на захист.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Виходячи з принципів верховенства права та презумпції невинуватості, визначених ст.ст.8, 62 Конституції України, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що з огляду на «стандарт доведення вини поза розумним сумнівом» ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення

На підставі наведеного та керуючись ч. 1ст. 184, ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області.

Суддя Т.М.Довготько