16.03.2023 Єдиний унікальний номер 205/6996/22
Номер провадження 3/205/64/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Яценко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 01.09.2022 року о 22 год. 10 хв. у м. Дніпро, вул.. Гранітна, 12, керував транспортним засобом Lifan без д.н.з в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці за допомогою газоаналізатора Drager 0546, результат виявився позитивний, який склав 1,64 % проміле, номера НОМЕР_1 , чим порушив п. 2.9 а ПДР.

ОСОБА_1 у призначене судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зокрема, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (пункт 69).

У рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41).

Вина ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується дослідженими письмовими доказами: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 093649 від 01.09.2022 року; рапортом інспектора Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області від 01.09.2022 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме газоаналізатора Drager 0546 відповідно до якого результат виявився позитивний, який склав 1,64 % проміле.

Таким чином, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення, однак суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або в загалі його не мала.

Згідно довідки від 01.09.2022 року наданої інспектором УПП в Дніпропетровській області Лазебним С., яка містить відомості, що згідно бази даних НАІС МВС України ОСОБА_1 , посвідчення водія не отримував.

Таким чином суд не вбачає підстав для застосування стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 посвідчення водія у встановленому законом порядку не отримував, тобто останній є особою, яка керувала транспортним засобом.

При накладенні адміністративного стягнення, суддею враховуються вимоги ст. 33 КУпАП, відповідно до яких характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують його відповідальність, ставлення правопорушника до скоєного адміністративного правопорушення, його наслідків тощо не можуть бути враховані при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З урахуванням викладеного, суддя вважає за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Згідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір по справі на користь держави в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Яценко