Справа № 359/4927/23 Головуючий в суді І інстанції Ткаченко Д.В.
Провадження № 33/824/4517/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2023 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2023 рокуОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 20 травня 2023 року о 11 год. 13 хв. по вул. Київський Шлях, 71 в м. Бориспіль, Київської області, керував автомобілем «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає дійсності, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння він відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2023 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Таранов С.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що протягом тривалого періоду часу працівники поліції разом з ОСОБА_1 очікували у приміщенні КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» поки ОСОБА_1 надасть біологічний зразок природного середовища у виді сечі. Однак весь цей час ОСОБА_1 повідомляв про бажання пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, але заявляв про неможливість надання вказаного зразку біологічного середовища, на що працівники поліції знову відреагували тільки кваліфікацією дій ОСОБА_1 , як відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначає, що на неодноразову пропозицію ОСОБА_1 , яка була адресована працівникам поліції та лікарю КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» здати кров для проведення лабораторних досліджень ніхто з вказаних осіб не реагував, проте останні, в порушення вказаної вище норми, не запропонували йому здати на аналіз інші біологічні матеріали, окрім сечі, зокрема, слину, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров.

Звертає увагу, що викладені обставини підтверджуються відеозаписом з власного мобільного телефону ОСОБА_1 , та змістом протоколу опитування адвокатом особи ( ОСОБА_2 ) за її згоди від 23 травня 2023 року, які судом першої інстанції не досліджувались, посилання на такі докази в оскаржуваній постанові відсутні.

Вважає, що неможливість особи водія надати конкретний зразок біологічного середовища для лабораторного дослідження, який не є єдиним та виключним предметом такого дослідження, не може кваліфікуватися як ухилення від проходження огляду, а відповідно як відмова від проходження такого огляду. У зазначеному випадку працівники спеціального медичного закладу КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», на яких поширюються вимоги щодо порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбачені Інструкцією, зобов`язані виконати зазначені вимоги та провести лабораторне дослідження на основі інших зразків біологічного середовища. Лише у випадку неможливості відібрання всіх передбачених законодавством зразків біологічного середовища з урахуванням супутньої поведінки водія, інших обставин працівники поліції мають достатні підстави для припущення того, що водій ухиляється від проходження огляду.

Також вказує, що в супереч вимогам пункту 9 Розділу II Інструкції ОСОБА_1 поліцейськими доставлено до КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» для огляду лікарем поза межами двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а тому всі послідовні дії працівників поліції, зокрема, дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 443728 від 20 травня 2023 року є незаконними, а докази які покладені в основу формулювання обвинувачення, недопустимими.

Звертає увагу, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

Вказує, що вимогу ОСОБА_1 залучити за рахунок держави адвоката для надання останньому юридичної допомоги поліцейськими проігноровано, що зафіксовано як на власний мобільний телефон так і на боді камери поліцейських, а також записами в протоколі про адміністративне правопорушення.

Також просить поновити строк на оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2023 року, оскільки не був присутнім при розгляді справи та не отримував текст оскаржуваної постанови, з якою ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень 7 вересня 2023 року.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови захисник Таранов С. пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 ; з копією постанови представник скаржника ознайомлений 7 вересня 2023 року (з моменту оприлюднення її в Єдиному державному реєстрі судових рішень), тобто в розумний строк, який не перевищує десяти днів, подано апеляційну скаргу.

За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Таранов С.І. просили апеляційну скаргу задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника Таранова С.І., які підтримали апеляційну скаргу, заслухавши представника поліції, перевіривши доводи скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена доказами: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 травня 2023 року; письмовими поясненнями лікаря ОСОБА_3 , який зазначив, що ОСОБА_1 в його присутності відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та на протязі двох годин ухилявся від проходження огляду, перебуваючи в медичному закладі КНП «ББЛІЛ»; даними розписки ОСОБА_1 від 20 травня 2023 року; довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами від 22 травня 2023 року; а також довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення від 22 травня 2023 року.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

За ч.1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В Україні діє принцип презумпції невинуватості. Само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом, що, зокрема, вбачається з наступного.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , реалізувавши своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 9 листопада 2015 року, а також Поряду направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно вказаних нормативних документів огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров`я.

Якщо водій погодився на проведення огляду він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 ч. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до ч. 7 Розділу ІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Відповідно до ч. 12, 13 Розділу ІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Відповідно до ч. 15, 16 Розділу ІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Так, під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Між тим із матеріалів справи вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Перебуваючи у цьому закладі ОСОБА_1 виконував усі необхідні розпорядження компетентних осіб, які є необхідними для проведення огляду, а також вчинив усі дії необхідні для проведення огляду. Ця обставина стверджується відеозаписами події, зробленими за допомогою нагрудної камери поліцейського.

Так, із цих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи у закладі охорони здоров`я не висловлював заперечень щодо огляду на стан наркотичного сп`яніння, не вчиняв жодних дій чи бездіяльності, які могли би були розцінені як відмова від проведення огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 намагався здати сечу для проведення відповідного дослідження, що йому не вдалося внаслідок фізіологічних причин.

Суд звертає увагу на те, що надані відеозаписи не містять будь-яких даних, які б указували на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, яка б проявилась у його відповідних висловлюваннях, діях чи бездіяльності.

Судом враховується, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був озвучений виключно поліцейським, без з`ясування цієї обставин у ОСОБА_1 . При цьому суд звертає увагу на те, що фізіологічна неможливість здати сечу на дослідження не може бути розцінена як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності даних про те, що особа умисно вчиняє певні дії, за яких здача біологічного матеріалу, необхідного для проведення досліджень, є неможливою. Таких даних суду у цій справі не надано.

Крім того, апеляційний суд враховує доводи захисту про те, що неможливість особи водія надати конкретний зразок біологічного середовища для лабораторного дослідження, який не є єдиним та виключним предметом такого дослідження, не може кваліфікуватися як ухилення від проходження огляду, а відповідно як відмова від проходження такого огляду.

У зазначеному випадку працівники спеціального медичного закладу КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», на яких поширюються вимоги щодо порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбачені Інструкцією, зобов`язані виконати зазначені вимоги та провести лабораторне дослідження на основі інших зразків біологічного середовища. Лише у випадку неможливості відібрання всіх передбачених законодавством зразків біологічного середовища з урахуванням супутньої поведінки водія, інших обставин працівники поліції мають достатні підстави для припущення того, що водій ухиляється від проходження огляду.

Більш того, у судовому засіданні в апеляційному суді ОСОБА_1 надав суду консультаційний висновок спеціаліста від 27 липня 2023 року лікаря-консультанта ОСОБА_4 , який підтверджує наявність у ОСОБА_1 захворювання, яке було перешкодою надання конкретного зразку біологічного середовища для лабораторного дослідження.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ. Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд апеляційної інстанції не надає відповіді на інші доводи апеляційної скарги, оскільки у суду достатні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є помилковою та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана