Справа № 148/1211/22
Провадження № 33/801/216/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., розглянувши мате-ріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною пер-шою статті 130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 28 липня 2022 року серії ААД № 326206, складеного о 01.15 годині у м. Тульчині по вул. Успенсь-кій, 3 інспектором СРПП Тульчинського РВП старшим лейтенантом поліції Стрієм С.С., уночі 28 липня 2022 року о 00.33 годині на автодорозі Тульчин-Тиманівка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Infiniti G25», державний но-мерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуван-ням приладу «Драгер 6800». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною пер-шою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 лю-того 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного пра-вопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накла-дене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткову-ваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 536,80 гривень судового збору.

Не погоджуючись із постановою судді суду першої інстанції від 02 лютого 2023 року, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно в апеляційній скарзі скаржником по-рушене питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки її копію він отримав на електронну пошту лише 13 лютого 2023 року.

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , поданої ним апеляційної скарги з додатками на постанову суду першої інстанції, суд-дя апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопо-рушення регулюється нормами статті 294 КУпАП. Відповідно до частини другої цієї статті постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути ос-каржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адмініс-тративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою стат-ті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закін-чення цього строку, поверта-ється апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні стро-ку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не з днем отримання її копії особою, яка має намір оскаржити постанову суду.

Відповідно до статті 289 КУпАП у разі пропуску строку оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути понов-лений органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи убачається, що вона перебувала у провадженні суду першої інстанції з серпня 2022 року, призначалася до розгляду судом першої інстанції неод-норазово. Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомлявся про призначення справи до розгляду, однак, будучи обізнаним про дату, час та місце її розгляду, не з`являвся у судові засідання, про причини своєї неявки не повідомляв. В останнє судове засідання 02 лютого 2023 року ОСОБА_1 також з невідомих причин не з`явився. Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 мав захисника в особі адвоката Мосейчука А. М., який також досте-менно був обізнаний про місце, день та час розгляду справи, про що, зокрема, свід-чать неодноразові заяви адвоката про відкладення розгляду справи. Разом з тим, за-хисник у судові засідання жод-ного разу не з`явився. Належить звернути увагу, що лише у день судового розгляду 02 лютого 2023 року о 09.15 годині від адвоката Мосейчука А. М. надійшла суду заява про проведення судового засідання у режимі ві-деоконференції, що також свідчить про його обізнаність про дату та час судового роз-гляду справи.

Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена Тульчинським районним судом Вінницької області 02 лю-того 2023 року, її копія надіслана ОСОБА_1 та його захиснику засобами електронного зв`язку 13 лютого 2023 року та цього ж дня ними отримана, про що свідчать долучені до матеріалів справи відповідні довідки.

Разом із тим, згідно з відтиском штемпеля поштового відправлення апеляційна скарга направлена ОСОБА_1 апеляційному суду 15 лютого 2023 року, тобто, безсумнівно, поза межами встановленого законом процесуального строку на апеля-ційне оскарження судової постанови. Порушуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Фактично єдиною підставою для поновлення пропущеного строку скаржник зазначає ту обставину, що копію оскаржуваної постанови суду він отримав лише 13 лютого 2023 року. Проте, ця обставина не впливає на поважність причини значного пропуску строку на апеляційне оскарження та автоматично не продовжує процесуальний строк для можливого апеляційного оскарження постанови суду. Жодних інших поважних підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржником не зазначено.

Слід також урахувати, що скаржник, будучи обізнаним про наявність відносно нього складеного поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, а також усвідомлюючи, що справа уже перебуває на розгляді у суді, укладаючи договір із адвокатом на захист своїх інте-ресів у суді, тривалий час жодним чином не цікавився результатами процесуального руху та розгляду адміністративної справи щодо нього.

Таким чином, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за від-сутності документальних доказів, які б свідчили про необхідність, обгрунтованість та об`єктивність поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження поста-нови суду першої інстанції, законні та належно умотивовані поважні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови суду відсутні. Чинні норми КУпАП стосовно права на оскар-ження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення за ана-логією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, забезпечують законну мету і не порушують саму сутність цього права. Згідно з усталеною практикою Євро-пейського суду з прав людини норми, які регламентують строки подання скарг, без-умовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і до-тримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховува-ти на те, що ці норми будуть застосовані ( рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, № 17160/ 06 та № 35548/06, параграф 34 від 21 грудня 2010 року ). Можливість поновлення процесуального строку не є необмеженою, оскільки сторони у розумінні певного інтервалу часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження ( див. mutatis mutandis, рішення у справах «Олек-сандр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27, від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» ( ухвала ), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року ).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності право-суддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової проце-дури, у тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких полягає у запо-біганні безладного руху у судовому процесі.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність ( рі-шення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року ).

Апеляційний суд наголошує, що відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження у цій конкретній справі не можна, немає жодних підстав трактувати як обмеження у доступі до правосуддя, оскільки обставини, що спричинили порушення вказаного строку, не можна вважати об`єктивно непереборними та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення дій щодо отримання тексту судового рішення, подання у встановлений Законом строк скарги на таке рішення у випадку незгоди з ним. У свою чергу поновлення вказаного строку у цій конкретно справі призведе до порушення принципу правової визначеності та права на справедливий суд.

Як уже зазначалося, будь-яких поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 02 лютого 2023 року скаржник не на-одить. Апеляційний суд не знаходить причин, які були б об`єктивно непереборними, тобто таких, що не залежали від волевиявлення скаржника, або дійсно були б пов`я-зані з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали сво-єчасне звернення до суду апеляційної інстанції у визначений законом строк.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов об`єктивного та переконли-вого висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у поновленні пропу-щеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Тульчинсь-кого районного суду Вінницької області від 02 лютого 2023 року. Відповідно до ви-мог абзацу другого статті 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2023 року в адмініс-тративній справі з притягнення ОСОБА_1 до адміністратив-ної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Туль-чинського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2023 року повернути йому як особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Вінницького апеляційного суду Т. О. Денишенко