Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/13/23
Провадження № 3/499/43/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2023 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши матеріали об`єднаної справи, які надійшли від ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні було встановлено, що 24.05.2023 року, о 18:55 год., ОСОБА_1 (далі - особа) в смт. Іванівка по вул. Центральній Березівського району Одеської області керував транспортним засобом мотоциклом «Днепр-16» д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя та тремтіння рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та продування алкотестеру «Драгер» відмовився в під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , 29.01.2033 року о 17:40 год. в с. Знам`янка по вул. Лісова Березівського району керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, без посвідчення водія, чим порушив п.2.1а ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, заяв та клопотань не надав. Приймаючи рішення про належне сповіщення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, суд виходив з такого.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. ОСОБА_1 достовірно знав про наявність протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності та про розгляд справи в Іванівському районному суді Одеської області, що підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення та телефонограмою, направленою йому секретарем судового засідання та смс-повісткою, в якій повідомлено ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, при цьому у судове засіданні останній не з`явився, причини неявки не повідомив, жодним чином не цікавився станом розгляду справи.

Такі дії ОСОБА_1 суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності через затягування строків розгляду справи та спливу строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вищевказане, суд визнає ОСОБА_1 таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та визнає його неявку з неповажних причин.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, з метою не затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст.268 КУпАП, присутність особи при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.126 та ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Так, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що винність особи у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №097811 від 24.05.2022 року, яким підтверджується факт вчинення правопорушення, його обставини, зазначено вимоги закону, що порушила особа, наявні пояснення ОСОБА_1 , в яких останній вказав, що з протоколом згоден;

дослідженим у судовому засіданні диском, на кому наявний відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом - мотоциклом, був зупинений на блок-посту та відмовився від пропозиції поліцейських продути алкотестер на місці зупинки або проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, визнав провину.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не виконав зазначені вимоги Правил, його провина у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена у повному обсязі матеріалами справи, які досліджені судом, так як він порушив вимоги п.2.5 ПДР, відмовившись проходити у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння під відеозапис.

Ч.5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП, остання встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно матеріалів справи, а саме пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 29.01.2023 року керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом.

Надаючи правову оцінку діям ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.1.10. ПДР України: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна.

Згідно з пунктом 2.1 розділу 2 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

За приписами п. 2.4.а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.

Відповідно до п.2 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 , особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

З огляду на вищенаведене, ОСОБА_1 для керування транспортним засобом легковим автомобілем, зобов`язаний мати посвідчення водія категорії «В».

Відповідно до довідки з ІПНП «Цунамі», ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя враховує характер і ступінь вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя по справі не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП без оплатного вилучення транспортного засобу. Таке покарання суд вважає за достатнє для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Зі змісту абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Отже, суд позбавлений можливості накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом відповідно до санкції ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки відповідно до довідки згідно інформаційного порталу Національної поліції, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 283, 284, 287 КУпАП, на підставі ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, без позбавлення права керування транспортним засобом.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.)

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на постанову судді подається протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ