Спарва№ 308/2317/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла з УПП в Закарпатській області, відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №058563 від 02.02.2023 вбачається, що 02.02.2023 о 19 год. 32 хв. в м. Ужгород, вул. Шумна,2 водій ОСОБА_1 , керував т/х д.н.з. Hyundai Accent НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння . Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу Drager , що зафіксовано за допомогою нагрудних реєстрації працівників поліції, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР , за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні від 10.04.2023 року адвокатом ОСОБА_1 - Козар М.В. подані заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Так, адвокат вказує на те, що до матеріалів справи до протоколу поліцейським було долучено оптичний диск з 2 (двома) відео файлами, які не підписані електронним підписом відповідного суб`єкта владних повноважень, тому не можуть враховуватись судом в якості допустимих електронних доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 за ч. за ч. 1 ст. 130. Вважає, що наданий суду відеозапис не є допустимим доказом.

Крім того, у запереченнях вказано на те, що до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення, який є оригіналом такого електронного доказу.

Також адвокат вказує на те, що працівниками поліції не долучено до матеріалів справи що прилад Драгер, який використовувався поліцейськими і зазначений в протоколі від 02.02.2023 ААБ №. 058563 дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також те, що цей прилад може визначати рівень алкоголю в крові. Так само в протоколі від 02.02.2023 ААБ № 058563 не зазначено номер даного приладу. Також протокол не містить жодних відомостей, про кількість виявленого алкоголю в крові у ОСОБА_1 а також номер технічного засобу, яким було виявлено рівень алкоголю в крові у ОСОБА_1 . Чек до приладу Драгер, на переконання адвоката, не може бути належним доказом, оскільки в ньому не зазначено до якого протоколу він додається.

Адвокат вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Адвокат ОСОБА_1 - Козар М.В. повторно в судове засідання не з`явився про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Зокрема електронні повідомлення у вигляді sms повідомлення надсилалися в додатку Viber на його мобільний номер телефону. Причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

При цьому слід зазначити, що справа до розгляду призначалася неодноразово, однак за клопотанням ОСОБА_1 та його адвоката судові засідання відкладалися. Вказане суд розцінює, як зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами. Так з огляду на дотримання розумних строків розгляду справи, кількість відкладних засідань, категорію справи, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , який будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки не повідомляв.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його дії кваліфіковані вірно.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За статтею 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

П. 2.9. а ПДР України передбачена заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП передбачені розділом IX. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

У разі проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським, результати огляду зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Так, згідно запису від 02.02.2023, що ОСОБА_1 , погодився та пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою Alcotester Drager №6810 о 19:50 результат огляду позитивний: 1,68 проміле. Сам він на відео визнає, що випив пиво.

При цьому, відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, а саме акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також результатів тестування на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів - приладу ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою Alcotester Drager №6810 о 19:50 результат огляду позитивний: 1,68 проміле.

Згідно акту, ОСОБА_1 , погодився із результатами огляду про що свідчить його особистий підпис.

Слід зазначити, що процедуру огляду зафіксовано на відеозаписі із нагрудної камери поліцейського. Зі змісту відеозапису вбачається що ОСОБА_1 добровільно погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, згідно чеку за результатами проходження огляду в такому зазначено серійний номер приладу, ідентифікуючі дані особи, час проходження огляду, які збігається із описаними в протоколі про адміністративне правопорушення даними. А тому твердження адвоката, що в протоколі не вказано серійного номеру Драгер, а в чеку відсутній номер протоколу до якого він належить, поряд із встановленими в ході судового розгляду обставинами, не спростовують обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Європейською угодою, яка доповнює Конвенцію про дорожній рух, відкриту для підписання у Відні 08 листопада 1968 року, передбачено, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні норми щодо керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий рівень вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, перевищення якого несумісне з керуванням транспортним засобом. В усіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Тобто, Конвенція передбачає, що у національному законодавстві має бути передбачено рівень вмісту алкоголю в крові або повітрі, що видихається, перевищення якого несумісне з керуванням транспортним засобом. Також Конвенція зазначає, що такий рівень у законодавстві повинен бути меншим, ніж 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Водночас, у національному законодавстві, а саме у п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, національне законодавство визначає максимальний рівень вмісту алкоголю в крові 0,2 проміле, що, відповідно, не перевищує 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Слід також зауважити, що відповідно до інструкції з експлуатації приладу для контролю повітря, що видихається, на алкоголь «Drager Alcotest 6810», похибка при результаті тестування до 1,00 ‰ становить 0,017 ‰. Разом з тим, за результатом огляду ОСОБА_1 становить 1,68 проміле, що відповідно до п. 7 Інструкції відповідає виявленню у особи стану алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів адвоката про те, що працівниками поліції не долучено до матеріалів справи відомостей про прилад Драгер, який використовувався поліцейськими і зазначений в протоколі від 02.02.2023, що цей прилад може визначати рівень алкоголю в крові, а в протоколі не міститься відомостей, про кількість виявленого алкоголю в крові у ОСОБА_1 , то слід зазначити наступне.

В даному випадку огляд водія проводився згідно вказаної вище інструкції із застосуванням спеціального технічного паристою газогенератора Alcotester Drager №6810. Так, відібрання біоматеріалу або крові, та відповідно її лабораторне дослідження не здійснювалося.

Згідно п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з п.8 розділу І Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

У відповідності до вимог п.7 розділу ІІІ Інструкції обов`язкове проведення лабораторних досліджень біологічного середовища на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а не алкоголю. Згідно п.14 розділу ІІІ Інструкції відбір крові допускається тільки в тому випадку якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

Відповідно п.п. 13,14, ІІІ Розділу Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

При цьому, в даному випадку підстав для відбору біологічного середовища крові, згідно зазначених вимог інструкцій, не вбачається, та в запереченнях не вказується, які саме пункти Інструкції не було дотримано при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису та акту огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 , погодився із результатами такого огляду, вказував про вживання алкогольних напоїв.

Стосовно доводів адвоката, про необхідність скріплення відеозапису з нагрудних камер поліцейського електронним підписом суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Чинне законодавство у справах про адміністративне правопорушення не встановлює окремих вимог до відеозапису як доказу, а тому долучене до матеріалів відео з нагрудних камер поліцейського є належним та допустимим.

Застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису регулюється Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція).

Згідно абз. 1 п. 1 Розділу І Інструкції ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Пунктом 7 розділу VIII Інструкції передбачено, що відеозаписи або копії з них можуть бути надані за вмотивованими запитами органів державної влади, органів досудового розслідування, прокуратури, слідчого судді та суду, поліцейського та інших осіб у порядку, передбаченому законодавством України.

Таким чином, Інструкцією не передбачено посвідчення копії відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейськими електронним підписом або КЕП.

Відсутні і будь-які вимоги щодо посвідчення електронним підписом або КЕП копії відеозаписів з портативних відео реєстраторів КУпАП.

Таким чином, суд не приймає до уваги твердження представника ОСОБА_2 . Прокопенка П.С. про те, що надана копія відеозапису з бодікамери № 472102, яка міститься на диску, є неналежним доказом у справі, оскільки не посвідчена електронним підписом або КЕП.

Захисником не було надано жодних доказів, які б підтвердили факт несправності приладу «Драгер», водночас, як вже зазначалось, водій не висловлював а ні усно, а ні письмово свої заперечення щодо результату проведеного огляду, коректності роботи приладу, а також не висловлював вимоги надати сертифікат відповідності на газоаналізатор та акт його повірки під час проходження огляду.

Як вбачається із самого чек-талону «Драгера», датою останнього його градуювання (повірки) було 07.09.2022, тобто його використання 12.02.2023 відповідало вимогам нормативних документів.

Під час оцінки доводів та аргументів учасників судового процесу суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином за результатами розгляду вказаного протоколу про адміністративної відповідальності дослідивши докази, оцінивши їх в сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 , ознак вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №058563 від 02.02.2023, актом та чеком за результатами проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №64919715 від 02.02.2023 року; дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер поліцейського (DVD-додано до матеріалів справи).

Вважаю вищенаведені докази належними та допустимими в процесі доказування, оскільки такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Слід зазначити, що відповідно п.28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Також, суд бере до уваги при розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту ст.33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи та наслідки, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та відповідно до вимог ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність за вчинення адмінправопорушення, а отже суд приходить до висновку про необхідність накладення на гр. ОСОБА_4 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та з врахуванням вище перелічених обставин, доцільним буде обрати стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2684,00 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.130, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір», суддя

П ОС ТА НО ВИ В:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання - три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош