ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/593/23 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Чапаєвої Г.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень та стягнуто судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Згідно з постановою суду, 18.08.2023 року приблизно о 08 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме: висловлював словесні образи, погрози, приниження та залякування, а також наніс удар проводом від зарядки у руку, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

В апеляційній скарзі адвокат Чапаєва Г.М. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2023 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Апелянт зазначає, що суд зробив висновки щодо доведеності події та складу правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 на підставі документів, які долучені до справи, при цьому зазначивши, такий доказ як оптичний диск, що не містить будь-яких відео-чи аудіофайлів, однак такий міг містити відеозапис з нагрудної камери працівника поліції щодо складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, тобто ухвалив рішення на припущеннях.

Наголошує на тому, що обставини, які зазначені потерпілою ОСОБА_2 не встановлені уповноваженою особою під час складання протоколу та відомості про такі відсутні у матеріалах справи.

Звертає увагу на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не було жодного умислу на вчинення дій, які б були спрямовані на заподіяння шкоди психічному, фізичному чи іншому здоров`ю потерпілої.

Вказує, що у цій ситуації мав місце саме конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Чапаєву Г.М., які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги судом першої інстанції виконано не в повному обсязі, в зв`язку з чим постанова не може бути визнана обґрунтованою і підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Так, суд першої інстанції, ухвалюючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у адміністративному правопорушенні, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП взяв до уваги дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №975522 від 18.08.2023 року, протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.08.2023 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 18.08.2023 року, терміновий заборонний припис серії АА №304597 від 18.08.2023 року, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 975522 від 18.08.2023 року, 18.08.2023 року приблизно о 08 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме: висловлював словесні образи, погрози, приниження та залякування, а також наніс удар проводом від зарядки у руку, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_2 , згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.08.2023 року і письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 18.08.2023 року, просить орган поліції притягнути до відповідальності її співмешканця ОСОБА_1 , який 18.08.2023 року, приблизно о 08 год. 50 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно неї, а саме: висловлював словесні образи, погрози, приниження та залякування, а також наніс удар проводом від зарядки у руку.

Відповідно до термінового заборонного припису серії АА №304597 від 18.08.2023 року кривднику ОСОБА_1 встановлено зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, а також заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, а саме ОСОБА_2 , терміном на 5 діб.

ОСОБА_1 у своїх поясненнях в суді першої та апеляційної інстанції зазначив, що домашнього насильства щодо ОСОБА_2 не вчиняв, а між ними виник конфлікт, оскільки ОСОБА_2 відмовилась надати йому ключі від автомобіля, який належить сторонам на праві спільної власності.

Як ствердила потерпіла ОСОБА_2 в суді першої інстанції,18.08.2023 року приблизно о 08 год. 50 хв. між нею та ОСОБА_1 виник конфлікт, під час якого останній висловлював словесні образи та погрози, а також наніс їй удар проводом від зарядки у руку та зачиняв двері в кімнаті.

Вказала, що патрульними поліцейськими був винесений терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_1 , яким, зокрема, останнього зобов`язано залишити місце спільного проживання. Тоді матір ОСОБА_1 , яка є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , закрила двері квартири на нижній замок, ключ від якого у потерпілої відсутній, таким чином обмеживши її доступ до квартири, що призвело до того, що вона була змушена проживати у центрі надання соціальної підтримки.

ОСОБА_2 вказала, що їм на праві власності належить транспортний засіб, яким вони користуються періодично за усною домовленістю та підтвердила, що 18.08.2023 року відмовилася надати ОСОБА_1 ключі від автомобіля, оскільки вважала, що на той час мала право користуватися ним.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , при встановленні обставин справи, останні лише підтверджують, що між сторонами виник конфлікт на побутовому ґрунті, під час якого могли бути образливі слова.

Разом з тим, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі словесні образи, погрози, приниження спрямовані на обмеження волевиявлення особи, викликають у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За таких обставин, насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Однак, будь-яких доказів, що ОСОБА_1 образами чи погрозами вчинив приниження спрямовані на обмеження волевиявлення ОСОБА_2 , своїми діями викликав в неї побоювання за свою безпеку, чи спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе чи наніс шкоду ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення, складеного на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, то такий не може бути визнаний належним доказом у справі, оскільки за своєю природою не є самостійним і беззаперечним доказом, а викладені в ньому обставини повинні бути перевірені іншими доказами, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного та психологічного характеру щодо співмешканки ОСОБА_2 , а протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими доказами, сам по собі не являється доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що не з`ясовано судом першої інстанції при доведені вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, приходжу до висновку, що рішення прийнято на формально досліджених судом першої інстанції доказах, а тому постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Чапаєвої Г.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень та стягнуто судовий збір - скасувати, а справу провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя