П О С Т А Н О В А

08 листопада 2023 року м. Київ

Справа №752/6602/23

Апеляційне провадження №33/824/5004/2023

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Соколової В.В., вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року за матеріалами, що надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536, 80 грн на користь держави.

Не погодився із зазначеною постановою ОСОБА_1 , 27 вересня 2023 року його захисником - адвокатом Нечваль Я.В. на адресу суду першої інстанції засобами поштового зв`язку направлено апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 , після складання протоколу про адміністративне правопорушення 26 березня 2023 року ніхто не повідомляв про надходження справи до суду чи про дату розгляду справи. Наприкінці березня 2023 року ОСОБА_1 зателефонував до суду першої інстанції, де йому повідомили що інформація щодо надходження справи у них відсутня. Також зазначає, що ОСОБА_1 кілька разів на тиждень заходив на сайт «Судова влада», вводив свої ПІБ, однак інформація про надходження справи не відображалась.

12 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся за консультацією до адвоката, який в ході перевірки сайту «Судова влада» встановив, що справа вже була розглянута та було винесено постанову. При цьому, адвокат з`ясував, що працівниками суду неправильно було вказано по-батькові ОСОБА_1 , а саме зазначено « ОСОБА_2 », що і стало причиною того, що ОСОБА_1 не міг знайти інформацію щодо своєї справи.

Крім цього, зазначає, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки повідомлення через смс-повідомлення не є належним повідомленням, а ОСОБА_1 заяву про отримання смс-повідомлення не підписував та не подавав до суду. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 взагалі не залишав інформацію про свій номер телефону.

ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови, а тому йому не було відомо про результат, копія постанови йому не надсилалась та не вручалась.

Захисник також зазначає, що ними перша апеляційна скарга була подана 12 червня 2023 року, та існували всі підстави для поновлення строку, однак судом апеляційної інстанції було відмовлено в поновленні строку та повернуто апеляційну скаргу. Після цього апеляційна скарга була подана ще два рази, і судом апеляційної інстанції знову було відмовлено у поновлення строку та повернуто апеляційну скаргу.

Однак, захисник вважає, що існують всі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу повернути, з таких підстав.

Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена Голосіївським районним судом м. Києва 19 квітня 2023 року за відсутності ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи 19 квітня 2023 року шляхом направлення відповідної інформації SMS-повідомленням на номер телефону НОМЕР_1 , яке було доставлено абоненту 07 квітня 2023 року о 09:16, що підтверджується довідкою про доставку SMS /а.с.16/.

Разом з тим, будучи обізнаним про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Копія постанови була направлена ОСОБА_1 19 квітня 2023 року, що підтверджується супровідним листом /а.с.19/.

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувану постанову судом першої інстанції було оприлюднено: 12.05.2023.

Апеляційну скаргу захисником Брайченка М.В. було направлено засобами поштового зв'язку до суду першої інстанції 27 вересня 2023 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, та про те, що справа буде розглядатись в Голосіївському районному суді м. Києва, а тому повинен був цікавився рухом справи, однак тривалий час не цікавився її перебігом та результатом розгляду.

Посилання захисника Брайченка М.В. на те, що на сайті «Судова влада» були відсутні відомості про надходження справи до суду першої інстанції, зокрема, через неправильне зазначення працівниками суду по-батькові ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки вказані твердження не підтверджуються жодними доказами. Крім того, пошук на сайті «Судова влада» може здійснюватися, як за ПІБ, так і просто за прізвищем, або за прізвищем та ім'ям особи, а тому посилання захисника на неправильне зазначення працівниками суду по-батькові ОСОБА_1 , а саме « ОСОБА_2 », що і стало причиною того, що ОСОБА_1 не міг знайти інформацію щодо своєї справи, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Також спростовуються матеріалами справи посилання захисника на відсутність в протоколі в протоколі про адміністративне правопорушення номеру телефона ОСОБА_1 , оскільки номер телефону останнього - НОМЕР_1 , зазначений в протоколі в графі «місце роботи».

Посилання захисника на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності належним чином про дату час та місце судового засідання повідомлена не була, оскільки направка SMS-повідомлення, без заяви особи про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, є належним повідомленням, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 повідомлявся про час і місце розгляду справи за номером телефону, який останній повідомив працівникам поліції під час складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

В суді апеляційної інстанції при дослідженні підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 та його захисником не надано жодних доказів на підтвердження того, що перешкоджало йому ознайомитись з матеріалами справи та оскаржити судове рішення суду першої інстанції від 19 квітня 2023 року протягом строку на апеляційне оскарження. А тому, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку в своїй сукупності не є поважними, тобто такими, що об'єктивно перешкоджали йому подати апеляційну скаргу своєчасно.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановами Київського апеляційного суду від 03 липня 2023 року, 09 серпня 2023 року, та 13 вересня 2023 року, вже було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року, а апеляційні скарги повернуто особі, яка її подала. Також доводи наведені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, є тотожними доводам наведеним в попередніх клопотаннях, яким судом апеляційної інстанції вже було надано відповідну правову оцінку, яка не переглядає перегляду цим судом.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, оскільки скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.