Справа № 185/3281/23
Провадження № 3/185/1562/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Мельник Ю.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , -

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 22.02.2023 року о 13.45 годині на автошляху М-30 1024 км гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння очей, млява мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння гр. ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Гр. ОСОБА_1 04.05.2023 року був допитаній у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Заводського районного суду м.Миколаєва та суду повідомив, що він посвідчення водія не отримав, навчається в автошколі. На даний час проходить військову службу в лавах ЗСУ. В той день, відповідно до наказу, він їхав по бойовому розпорядженню свого командира та був зупинений на блок-посту. На прохання працівників поліції надав документи, повідомив їм, що він поспішає, оскільки виконує бойове розпорядження. Поліцейським на місці зупинки йому було запропоновано продути алкотестер для встановлення стану алкогольного сп`яніння, до лікарні йому не пропонували проїхати. Він відмовився продути алкотестер, після чого на нього було складено протокол, копія якого була надана йому, свідків правопорушення, які були зазначені в протоколі, він не пригадує.

В подальшому гр. ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся у зв`язку з проходженням військової служби в лавах ЗСУ.

Захисник адвокат Мелешко І.В. у судовому засіданні просив закрити провадження за протоколом про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення гр. ОСОБА_1 правил дорожнього руху, крім того, порушена процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки не допускається внесення додаткових записів до протоколу після того, як він підписаний особою, щодо якої він складений, а в протоколі про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду та в протоколі, який був отриманий на місці складання гр. ОСОБА_1 різняться, так, як в графі «Свідки чи потерпілі» дописані відомості про свідків правопорушення, що є недопустимим.

Допитаний у судовому засідання в якості свідка працівник поліції ОСОБА_2 суду повідомив, що під час несення служби на блокпосту ними був зупинений транспортний засіб під керуванням гр. ОСОБА_1 , під час перевірки документів було встановлено, що водій даного транспортного засобу не отримував посвідчення водія та має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей. На його вимогу гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладні для встановлення стану алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, на підставі чого був складений даний протокол. Свідки даного правопорушення були запорошені із числа військових, які і зазначили свої анкетні дані. Гр. ОСОБА_1 дуже поспішав, тому він надав йому копію протоколу, де стояли лише підписи понятих в графі «Свідки чи потерпілі», а вже в оригіналі протоколу ним пізніше було дописано їхні анкетні дані.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає стягнення за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження винуватості гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суду надано наступні письмові докази:

- протокол про адміністративне правопорушення №1873110 серії ААД від 22.02.2023 року, в якому вказані обставини інкримінованого адміністративного правопорушення, наявний запис про свідків правопорушення;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.02.2023 року, в якому зазначено, що гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду;

- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 22.02.2023 року, відповідно до яких гр. ОСОБА_1 в їх присутності на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, не заперечував факт вживання ним спиртних напоїв;

- письмові пояснення гр. ОСОБА_1 від 22.02.2023 року, відповідно до яких останній пояснив, що посвідчення водія він не отримував, 22.02.2023 року він кервав ТЗ марки «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_3 , та був зупинений працівниками поліції на їх вимогу відмовився від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичній установі;

- письмова розписка гр. ОСОБА_3 від 22.02.2023 року, відповідно до якої гр. ОСОБА_1 було відсторонено від керування ТЗ марки «ВАЗ 21083», державний номерний знак НОМЕР_3 ;

- копія протоколу про адміністративне правопорушення від 22.02.2023 року відносно гр. ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КУпАП;

- копія паспорту гр. ОСОБА_1 ;

- довідка, відповідно до відомостей ІПНП гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не має;

- диск із записом інкримінованих подій.

Від гр. ОСОБА_1 23.05.2023 року на адресу суду надійшла письмова заява, де він просить долучити до матеріалів справи копію протоколу про адміністративне правопорушення, який йому було вручено працівником поліції, після його складання, де в графі «Свідки» наявні лише підписи без зазначення анкетних даних свідків.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 був складений у зв`язку із тим, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.

Як докази по справі до протоколу додано письмові пояснення свідків.

Однак, вищенаведені докази вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП не можна вважати достатніми та допустимими виходячи з наступного.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до п.п. 2.2. Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» в протоколі про адміністративне правопорушення не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Відповідно до ст.245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.279 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення оголошується протокол про адміністративне правопорушення та досліджуються докази.

З наведених норм слідує, що у випадку виявлених розбіжностей між протоколом наданим поліцейським та протоколом наданим особою, що притягується до адміністративної відповідальності такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст.254 КУпАП, а порушенні законні права на захист.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Таким чином, всі дописані відомості в протоколі поліцейським після його підписання є лише припущенням поліцейського і записані в незаконний спосіб.

Такі дії поліцейського дають підстави вважати, що ніякого правопорушення на місці не було і доказів цьому не має (відсутня подія та склад адміністративного правопорушення). При порушеному порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку зібрання доказів, зокрема порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Дописані відомості в протоколі після підписання такого особою, що притягується до адміністративної відповідальності - тягне за собою визнання протоколу як неналежного доказу в суді.

Матеріалами справи з`ясовано, що у протоколі про адміністративне правопорушення, після вручення його гр. ОСОБА_1 (особі, щодо якої складено протокол), були зроблені записи, а саме дописані анкетні дані свідків.

В той же час, особу, яка притягується до відповідальності, не було ознайомлено із зміненим протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку що в діях гр. ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 283-285 КУпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги.

Суддя Ю.А. Мельник