Справа № 303/3930/23
Провадження № 3/303/1468/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Котубей І.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Виноградів Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , молодшого інспектора 1 комендантської групи комендантського відділення,

за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №005575 від 28.04.2023 року, 23 квітня 2023 року, близько 12 год. 30 хв., перебуваючи на чергуванні помічником чергового частини з безпосереднього прикриття (напрямку ППО) в центрі управління службою, майстер-сержант ОСОБА_1 здійснив несанкціоноване підключення до службового автоматизованого робочого місця особистого мобільного пристрою.

Своїми діями майстер-сержант ОСОБА_1 не виконав вимоги пункту 20 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2020 № 365 та пункту 1.2. наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15.11.2017 № 333.

Таким чином майстер-сержант ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке, з урахуванням вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, передбачена ч.2 ст. 175-12 КУпАП, а саме недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, пояснив, що на його робочому місці знаходився комп`ютер, до якого постійно був підключений провід для підзарядки телефону і заряджався службовий телефон. Перебуваючи на чергуванні, скориставшись тим, що службовий телефон не знаходився на зарядці, він підключив до того проводу свій телефон, щоб його підзарядити.

Про те, що особисті телефони не можна заряджали через службовий комп`ютер, його ніхто не попереджав і він цього не знав. Лише наступного дня після цього про це було попереджено його під розписку.

Не вбачає в своїх діях ознак адміністративного правопорушення, а тому просить провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.172-15 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до відповідальності, передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 здійснив несанкціоноване підключення до службового автоматизованого робочого місця особистого мобільного пристрою, чим не виконав вимоги п. 20 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2010 року № 365 та п. 1.2 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15.11.2017 року № 333.

При цьому, до протоколу про адміністративне правопорушення додано копію Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2010 року № 325, а не № 356, як вказано в протоколі. В п.20 даного наказу зазначено, що «забезпечення правильної експлуатації АРМ «Користувач» та порядку обробки інформації за його допомогою покладається безпосередньо на користувача».

В протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах не зазначено, що особа, яка притягується до відповідальності, не забезпечила правильну експлуатацію АРМ «Користувач» та порядок обробки інформації.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення додано копію розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2010 року № 325, а не наказу, як вказано в протоколі. Пунктом 1.2 вказаного розпорядження заборонено підпорядкованому персоналу використовувати в оперативно-службовій діяльності мобільних терміналів для обміну інформацією в соціальний мережах «Viber», «WatsApp», тощо. У разі встановлення фактів передачі інформаційних ресурсів ДПСУ вказаними засобами проводити експертну оцінку переданої інформації. За наявності інформації з обмеженим доступом проводити службові розслідування, винних притягати до відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах не зазначено, що особа, яка притягується до відповідальності, здійснювала обмін інформацією в соціальних мережах, тим більше, інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно, в діях ОСОБА_1 не вбачається порушення вимог п. 20 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2010 року № 365 та п. 1.2 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15.11.2017 року № 333, як це зазначено в протоколі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

З врахуванням вищенаведеного приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, за обставин, вказаних в протоколі, даний факт повністю спростовується поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КпАП України.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду Іван КОТУБЕЙ