Справа №591/3908/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/718/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., прокурора Ткаченка К.Л., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Брайко Ю.В. розглянувши в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Брайко Ю.В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої (на момент вчинення дій) виконуючу обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Клінічна стоматологічна поліклініка «Сумської міської ради,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП та якою її звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколів, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора комунального некомерційного підприємства «Клінічна стоматологічна поліклініка» Сумської міської ради, відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», як суб`єкт відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією, всупереч п.п. 3-4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів та не вжила заходів щодо врегулювання реального конфлікту інтересів та не повідомила про нього, а саме видала та підписала накази № 109-к від 28 серпня 2021 року та № 121-к від 27 вересня 2021 року, якими встановила собі максимальний розмір надбавки, а саме 50% посадового окладу на серпень та вересень 2021 року. При цьому, працівникам закладу надбавки установлюються керівником, а керівнику органом вищого рівня. За наведеними фактами відносно ОСОБА_1 , складені протоколи 19 травня 2023 року про адміністративні правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2023 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП та звільнено її від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Не погодившись з таким рішенням суду захисник Брайко Ю.В. подала апеляційну скаргу в якій просила постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2023, скасувати та винести нову постанову, якою просила провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначала, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнає і вважає, що вона хоч і підписувала накази та хоч і отримувала визначену в них надбавку, однак такі дії вона вчиняла внаслідок не усвідомлення того, що вони протиправні, а розмір надбавки встановлений колективним договором. Крім цього, накази про надбавку підготувала бухгалтерія, вони погоджені головою ППО СМСП ОСОБА_2 та в цих наказах встановлено премії не лише ОСОБА_1 , а й іншим працівникам. Тому, в разі не підписання цих наказів премії не отримала б не лише ОСОБА_1 , а й інші працівники. Також захисник зауважувала, що в матеріалах справи є довідка про нарахування заробітної плати ОСОБА_3 , з якої видно, що йому також було нараховано і виплачено премію в розмірі 50 % за виконання обов`язків в.о. директора, так само як і ОСОБА_1 . Тому, вказаний факт, на переконання сторони захисту підтверджує відсутність умислу та протиправних дій ОСОБА_1 щодо підпису наказів про оплату праці. Більше того, в протоколах про адміністративні право рушення також немає посилань на те, що ОСОБА_1 діяла умисно.

Вислухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Брайко Ю.В., які апеляційну скаргу підтримали, просили постановою судді, скасувати та просили винести нову постанову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 просили закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, думку прокурора Ткаченка К.Л., який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив постанову суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

В частині 2 статті 172-7 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначена норма закону за своїм змістом є бланкетною та відсилає для повного визначення його ознак до інших норм.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Статтею 81 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з статями 167 та 169 цього кодексу, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Так зокрема у ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" дано визначення потенційному та реальному конфлікту інтересів.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

Згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи в ході її розглядом судом першої інстанції було встановлено, що сторонами не спростовані обставини, щодо обіймання ОСОБА_1 посади директора комунального некомерційного підприємства «Клінічна стоматологічна поліклініка» Сумської міської ради, необхідність дотримання при цьому вимог Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі в розумінні необхідності врегулювання конфлікту інтересів, а також підписання наказів № 109-к від 28 серпня 2021 року та № 121-к від 27 вересня 2021 року, якими ОСОБА_1 встановила собі максимальний розмір надбавки.

Такі обставини підтверджуються наданими та дослідженими судом доказами у вигляді копій документів стосовно виконання ОСОБА_1 обов`язків директора комунального некомерційного підприємства «Клінічна стоматологічна поліклініка» Сумської міської ради, підписання згаданих наказів, тобто матеріалами стосовно інкримінованих в провину дій та бездіяльності.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що беручи до уваги положення п. 1, п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», як суб`єкт відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією, ОСОБА_1 , всупереч п.п. 3-4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», допустила вчинення дій в умовах конфлікту інтересів та не вживала заходів для його врегулювання, як і не повідомила про нього.

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції матеріалами справи не спростовано тих обставин, що ОСОБА_1 не була позбавлена можливості вчинити згадані дії з дотриманням вимог антикорупційного законодавства та вона повинна була знати про встановлені згаданими нормативними актами обмеження, з огляду на характер займаної керівної посади.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено сукупність таких фактів: наявності приватного інтересу, суперечності між приватним інтересом особи і його повноваженнями керівника та реальний вплив такої суперечності на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень та вчинення дій, тому в її діях наявні порушення антикорупційного законодавства, оскільки, визначаючи розмір премії відносно себе, особа перебуває в конфлікті між власними майновими інтересами та між інтересами установи чи службовими обов`язками.

Отже, факт скоєння ОСОБА_1 правопорушень є доведеним, а її дії правильно кваліфіковані за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки вона, всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів та не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Водночас, беручи до уваги відсутність доказів притягнення ОСОБА_1 раніше до відповідальності за аналогічні правопорушення, її позитивну репутацію, вік, відсутність шкоди від вчиненого діяння, що зумовлюється підтвердженням суду відповідними матеріалами тих обставин, що незначний розмір надбавки дійсно був встановлений в приблизно постійних межах як до цього випадку так і після, згідно усталеної практики в закладі та за погодженням з профспілковим комітетом, а також враховуючи, що цей випадок носить поодинокий характер, суд першої інстанції дійшов висновку, що є підстави для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за малозначністю з оголошенням їй усного зауваження та звільнення від відповідальності згідно вимог ст. 22 КУпАП, що апеляційний суд вважає таким, що в даному випадку, в розумінні КУпАП дійсно може мати місце.

В апеляційній скарзі захисник зауважувала, що ОСОБА_1 хоч і підписувала накази та хоч і отримувала визначену в них надбавку, однак такі дії вона вчиняла внаслідок не усвідомлення того, що вони протиправні, а накази готувала бухгалтерія, до чого апеляційний суд відноситься критично, оскільки дана обставина жодним чином не виключає з дій ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Щодо тверджень апелянта про те, що в матеріалах справи є довідка про нарахування заробітної плати ОСОБА_3 , з якої видно, що йому також було нараховано і виплачено премію в розмірі 50 % за виконання обов`язків в.о. директора, то вказана обставина ніяким чином не впливає на вирішення даної справи, оскільки це інший суб`єкт.

Також апеляційний суд не може погодитись з твердженнями захисника про відсутність в ОСОБА_1 умислу, оскільки остання усвідомлювала характер підписаних нею наказів, а її необізнаність про існування відповідальності за це не виключає її як наслідок.

Вважає апеляційний суд і безпідставними вимоги захисника Брайко Ю.В., які вона оголосила в суді апеляційної інстанції, про необхідність скасування постанови суду, та закриття провадження у звязку із закінченням строків давності, оскільки суд першої інстанції розглянув справу в межах строків, встановлених ст..38 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 28.08.2023, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП та якою її звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Брайко Ю.В. на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.