Справа № 703/3871/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП,

у с т а н о в и в :

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №839487 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого він, 09 серпня 2023 року близько 14 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 психологічне та фізичне насильство в сім`ї, а саме: виражався відносно неї нецензурною лайкою та тягав за волосся.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно між ним та дружиною 09 серпня 2023 року стався конфлікт, коли вона перебувала на робочому місці в магазині «Квіточка» в с. Ташлик, а не вдома. Дружину він не бив, нецензурною лайкою не висловлювався, був тверезий. Вказав також, що на даний час вони з дружиною розлучаються.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Коваленко М.В. просила провадження по справі закрити, оскільки із наданих до протоколу доказів не можливо встановити дійсне місце, дати та години вчиненого адміністративного правопорушення, не вказана адреса правопорушення, а сам протокол складено зі слів заявника ОСОБА_3 , а не потерпілої. Також не надано доказів того, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи викладене просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила суду, що 09 серпня 2023 року ОСОБА_1 близько 14 години прийшов до неї за місцем її роботи, а саме в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. Ташлик, у стані алкогольного сп`яніння та вимагав віддати ключі від квартири. Ключі вона не віддала. У відповідь на це чоловік почав ображати її нецензурною лайкою, смикати за волосся та наніс удар кулаком в обличчя. Дільничому вона надавала аналогічні пояснення. Працівників поліції вона викликала на наступний день, тому що чоловік не віддавав дитину. Зазначила, що проти закриття провадження по справі не заперечує.

Перевіривши факти, викладені в протоколі, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якими доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вищевказаним вимогам, а тому не може братися до уваги як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під фізичним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Виходячи з граматичного тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 839487 від 10 серпня 2023 року ОСОБА_1 вчинив відносно дружини психологічне насильство, яке полягало у висловлювані нецензурною лайкою.

На обґрунтування вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_2 .

Також, як вбачається з рапорта інспектора СРПП ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Сокуренка О.С. із заявою про те, що в АДРЕСА_1 вчиняється домашнє насильство повідомила ОСОБА_3 , однак пояснення в неї працівником поліції при складанні протоколу відібрані не були.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини також фізичне насильство, тягав за волосся.

Як пояснила потерпіла ОСОБА_2 , ОСОБА_1 наніс удар їй в обличчя.

Однак доказів, які б підтверджували зазначені обставини матеріали справи не містять та суду під час розгляду справи не надано.

Суд зазначає, що вчинення ОСОБА_1 зазначених в протоколі дій за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному та фізичному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За таких обставин, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП, його дії не утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи певної конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного та фізичного насильства.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

А тому, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя І.Я. Биченко