ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3314/22 Головуючий в 1 інст. Дмитрієва М.М.
Провадження № 33/807/589/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Вертелецької Т.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Вертелецької Т.В. на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя місцевого суду встановив: 31 липня 2022 року о 22 год. 13 хв. у м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, буд. 8, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ЗАЗ 110267, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога № 4759 від 31.07.2022 року. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України. Про повторність попереджений. Чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Вертелецька Т.В. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій зазначає, що суд першої інстанції проігнорував доводи сторони захисту, взявши до уваги висновок лікаря, який було складено з порушеннями.

В апеляційній скарзі адвокат стверджує, що співробітники патрульної поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 , відсутні докази порушення ним Правил дорожнього руху. А тому, водій не зобов`язаний виконувати вимоги поліції, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння.

Акт огляду водія на стан сп`яніння складено з порушеннями, а сам огляд проведено приладом Драгер без достовірної інформації щодо дати його останньої повірки, що свідчить про неналежність такого доказу.

Крім того, наявний в матеріалах справи відеозапис події складається з кількох уривків, які записані на невідомий пристрій, що не може бути належним доказом.

На думку сторони захисту, висновок лікаря та акт огляду складено з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки акт складено після висновку, що є прямим і грубим порушенням.

Огляд лікарем проведено без дотримання вимог Інструкції, оскільки зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбиралися в одну ємність.

Адвокат Вертелецька Т.В. вважає, що у даній справі не підтверджено належними та допустимими доказами знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, але суд першої інстанції проігнорувавши всі доводи сторони захисту, прийняв незаконну постанову.

Апелянт просить скасувати постанову місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого правопорушення.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, та присутність захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Вертелецької Т.В., яка зазначила про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності її підзахисного, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Вертелецьку Т.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 143631 від 31.07.2022 р. підтверджується: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 31.07.2022 р. з зазначенням ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя (а.с.3); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4759 від 31.07.2022 р. з результатом огляду щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння (а.с.4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відображенням результатів огляду на стан сп`яніння, а саме перебування в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку лікаря №4759 (а.с. 5); диском з відеозаписом.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, про що було вказано у акті огляду, а також у відповідному направленні.

З дотриманням встановленого законом порядку, за згодою водія поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, та у зв`язку з неможливістю визначення його результату, проведено освідування у медичному закладі, за результатами якого лікарем складено висновок № 4759 від 31.07.2022 р. про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат зазначила про відсутність у поліцейських підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відсутність повірки технічного засобу, за допомогою якого проводився огляд водія на стан сп`яніння, порушення лікарем процедури огляду та складення висновку до заповнення акту огляду.

Відповідаючи на доводи безпідставної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційна інстанція виходить з наданих працівникам поліції повноважень з регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками згідно Закону України «Про Національну поліцію України», які, з-поміж інших, передбачають заходи превентивного характеру, що обмежують певні права і свободи людини, до яких відноситься, зокрема, й зупинення транспортного засобу.

Слід відмітити, що з огляду на предмет дослідження у рамках складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, підстави зупинки не мають вирішального значення і не впливають на інкриміновані водію обставини з приводу недотримання останнім вимог п. 2.9а ПДР.

Щодо відсутності повірки технічного засобу, із застосуванням якого проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, апеляційний суд звертає увагу на докази, наявні в матеріалах справи, що спростовують доводи апелянта.

Так, огляд водія проводився не лише за допомогою технічного пристрою. Матеріали справи засвідчують, що лікарем були виявлені і клінічні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, тремтіння повік, пальців рук, прискореного дихання, а отже були висновок складений на підставі сукупності ознак, а в подальшому наявність етанолу у відібраному у ОСОБА_1 біологічному зразку встановлено і шляхом проведення лабораторного дослідження (а.с.42,43).

З висновку лікаря вбачається, що ОСОБА_1 з його змістом ознайомлений під особистий підпис, при цьому не надав жодних зауважень щодо процедури огляду та оцінки його результатів.

При цьому, під час огляду лікарем ОСОБА_1 вказував про вживання пива, що також знайшло відображення у акті медичного огляду.

Крім того, з дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачаються у чіткій послідовності дії поліцейських з виявлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , пропозиція проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, згода водія, продуття алкотестеру, проведення освідування у медичному закладі, роз`яснення наслідків, складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення інших матеріалів, роз`яснення прав та обов`язків особі, яка притягується до відповідальності.

При цьому, жодних зауважень та заперечень щодо процедури огляду та встановлених результатів ОСОБА_1 не висловлює. Навпаки підтверджує вживання алкогольних напоїв пляшки пива під час прогулянки з сім`єю.

За змістом апеляційної скарги, адвокат ставить під сумнів відеозапис події, який, на її думку, складається з кількох уривків, записаних різними пристроями, у зв`язку з чим вважає відеодоказ неналежним та недопустимим.

Однак, застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення передбачене ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію України», згідно з вимогами якої поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати, зокрема й фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, які закріплюються на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції.

З огляду на закріплені діючим законодавством положення, доводи апелянта щодо невідповідності відеозапису, наявному в матеріалах даної справи, критеріям належності та допустимості, апеляційний суд визнає безпідставними.

Більш того, долучене до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відео жодним чином не спростовує даних, відображених у письмових доказах, а навпаки їх підтверджує.

Так, зафіксовані відеозаписом відомості наочно демонструють проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

А складення висновку без наявності результатів токсикологічного огляду, проведення якого в подальшому лише підтвердило висновок лікаря, не спростовує підсумку, який було зроблено на сукупних ознаках у виді продуття алкотестеру Драгер, візуального обстеження, за яких лікар встановив наявність у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння.

Сукупність зафіксованих на відео обставин не викликає жодного сумніву з приводу керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння при зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, апеляційний суд підтверджує відмінність у прізвищах працівників патрульної поліції, який доставив ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, та який склав відповідне направлення, на чому акцентує увагу в апеляційній скарзі адвокат Вертелецька Т.В., проте зазначене не впливає жодним чином на встановлений у водія стан алкогольного сп`яніння.

Суд зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Вертелецької Т.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2023 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник

Дата документу Справа № 333/3314/22