Номер провадження: 33/813/1030/23
Номер справи місцевого суду: 522/1208/23
Головуючий у першій інстанції Лагода К. О.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., потерпілого ОСОБА_1 та його представника Гіль Є.В., захисника Афанасьєвої М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Приморського райсуду м. Одеси від 20.03.2023 стосовно:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ «Ланжерон Бревері», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною постановою суду 1-ої інстанції провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови суду, до Приморського райсуду м. Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №325357 від 06.01.2023, відповідно до якого 06.01.2023 об 11:40 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Т02-02 на перехресті автодороги з с. Івонівка, Могилів-Подільського р-ну Вінницької обл., не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, чим порушив п. 12.1 ПДР України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою суду, посилаючись на її передчасність та винесення із порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне:

- розгляд справи було проведено з порушенням процесуального порядку, зокрема, всупереч вимог ст. 269, 278 КУпАП, суд 1-ої інстанції не залучив його до участі у справі як потерпілого, про дату та час розгляду справи не повідомив, що позбавило його можливості взяти участь у розгляді, скористатись правовою допомогою, заявляти клопотання та подавати докази;

- висновок експерта ОНДІСЕ №23-866 від 15.02.2023 не є висновком експерта в розумінні ст. 273 КУпАП, оскільки порушено порядок призначення та проведення відповідної експертизи, зокрема, відсутня постанова Приморського райсуду м. Одеси про призначення експертизи, перелік питань, поставлених експерту;

- в обґрунтування оскаржуваної постанови суд послався лише на свідчення самої особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його дружини-свідка, які є упередженими, оскільки вона є членом сім`ї правопорушника та зацікавлена у закритті провадження стосовно нього.

Посилаючись на викладене, потерпілий ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього стягнення, передбачене зазначеною статтею.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся через свого захисника, будь-яких клопотань про відкладання розгляду справи не заявляв, тому апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 та його представника Гіль Є.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку захисника Афанасьєвої М.П., яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

На підставі аналізу змісту оскаржуваної постанови суду, а також повторного дослідження матеріалів справи, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях водія ОСОБА_2 не вбачається порушень вимог Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) та, як наслідок, складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок чого обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №325357 від 06.01.2023 (а.с. 1), співробітниками патрульної поліції ОСОБА_2 було інкриміновано порушення вимог п. 12.1 ПДР України, зокрема, було зазначено, що останній, керуючи транспортним засобом «Toyota Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Т02-02 на перехресті автодороги з с. Івонівка, Могилів-Подільського р-ну Вінницької обл., не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду.

В свою чергу, вимоги п. 12.1 ПДР України встановлюють, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В якості доказів вчинення ОСОБА_2 вказаного правопорушення співробітниками поліції до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення було долучено схему місця ДТП від 06.01.2023 (а.с. 2), рапорт (а.с. 6), копії посвідчення водіїв-учасників ДТП, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів разом із полісами страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 7-12), фотографії з місця ДТП (а.с. 13-17), а також пояснення водіїв-учасників ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 3 та 4 відповідно).

В своїх поясненнях ОСОБА_2 заперечував свою провину у ДТП, зазначивши, що рухався в напрямку м. Могилів-Подільський, на повороті с. Іванівка попереду нього вискочив автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , не надавши йому перевагу у русі; він рухався по головній дорозі із дозволеною швидкістю, посигналив водієві та одразу почав екстрене гальмування, водій ОСОБА_1 теж гальмував; вважає, що причиною зіткнення є ненадання переваги у русі по головній дорозі, тобто невиконання водієм автомобілю «Volkswagen Passat» правил дорожнього руху (а.с. 3).

Зазначені пояснення водія ОСОБА_2 узгоджуються із дослідженими, як в судовому засіданні суду 1-ої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційного суду наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, схемою місця ДТП від 06.01.2023 (а.с. 2), відповідно до якої на другорядній дорозі наявні знаки пріоритету, гальмівний шлях транспортного засобу «Toyota Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 59,3 м, а також зафіксовані механічні ушкодження на транспортних засобах, а саме: 1) на автомобілі «Toyota Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , - тріснутий бампер, пошкодження його ЛФП, тріснута решітка радіатора, відламана мухобійка, погнутий капот; 2) на автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , - погнута кришка багажника, пошкодження його ЛФП, погнута криша, погнуте заднє ліве крило, пошкодження його ЛФП, погнуте заднє праве крило, пошкодження його ЛФП, розбите заднє скло, розбитий задній правий ліхтар, погнута задня частина кузова.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції за клопотанням ОСОБА_2 було допитано свідка події ДТП, яка мала місце 06.01.2023 ОСОБА_3 , яка вказала, що у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці її чоловік керував автомобілем «Toyota Prado», по головній дорозі; під час руху, перед ним з другорядної дороги на дуже малій відстані виїхав автомобіль «Volkswagen Passat», в результаті чого ОСОБА_2 загальмував, проте уникнути зіткнення не зміг (а.с. 73).

Вищевказані пояснення свідка ОСОБА_3 повністю узгоджуються із поясненнями ОСОБА_2 та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

В цьому контексті апеляційний суд критично оцінює посилання потерпілого ОСОБА_1 на те, що показання зазначеного свідка ОСОБА_3 є упередженими, оскільки вона є дружиною ОСОБА_2 та зацікавлена у закритті провадження стосовно нього, натомість, підстав не довіряти поясненням вказаного свідка у суду апеляційної інстанції немає, ОСОБА_2 у своїх початкових поясненнях від 06.01.2023, наявних в матеріалах справи (а.с. 3) посилався на наявність такого свідка, окрім того, такі пояснення підтверджуються також схемою місця ДТП в частині фіксації місця зіткнення, гальмівного шляху автомобіля «Toyota Prado», локалізації та характеру ушкоджень транспортних засобів, а також висновком автотехнічного дослідження розрахунку швидкості руху автомобіля №23-866 від 15.02.2023.

Так, відповідно до висновку експерта №23-866 автотехнічного дослідження розрахунку швидкості руху автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , від 15.02.2023 (а.с. 27-40), слідам гальмування автомобіля «Toyota Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідає швидкість приблизно 79-88 км/год; пояснення водія вищезазначеного автомобіля в частині того, що він в умовах пригоди рухався з дозволеною швидкістю руху, яка на даній ділянці згідно п. 12.6 ґ) ПДР України не повинна перевищувати більш ніж 90 км/год в повній мірі узгоджуються із встановленою вище розрахунковою швидкістю руху.

Зазначені обставини спростовують висновок посадової особи, яка складала прокол про адміністративне правопорушення стосовно того, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушенням п. 12.1 ПДР України.

В даному випадку суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження потерпілого ОСОБА_1 про те, що вищезгаданий висновок експерта №23-866 від 15.02.2023 не є висновком експерта в розумінні вимог ст. 273 КУпАП у зв`язку із порушенням порядку призначення та проведення відповідної експертизи з огляду на наступне.

Положеннями ст. 273 КУпАП передбачено, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Разом із тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, серед іншого, подавати докази, а доказами, згідно з приписами вищезгаданої ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Джерелом таких фактичних даних також є висновок експерта.

Вищевказаний наданий ОСОБА_2 висновок був проведений провідним судовим експертом лабораторії авто-технічних та транспортно-товарознавчих видів досліджень Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ), тобто кваліфікованим експертом державної установи, при цьому, експерт був попередньо попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384 та 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (а.с. 28).

Окрім цього, разом із заявою гр. ОСОБА_2 , експерту були також надані певні додатки, вихідні дані задля проведення об`єктивного експертного дослідження, зокрема, роздруковані фотокартки із зображенням місця пригоди, копія протоколу про адміністративне правопорушення від 06.01.2023, копія схеми місця ДТП від 06.01.2023, копія пояснень ОСОБА_2 на 1 арк., копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 27).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_2 не було порушено порядку призначення та проведення відповідного експертного дослідження, оскільки він, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подавати відповідні докази, в тому числі й висновок експерта, який вочевидь складено на підставі аналізу наявних в матеріалах справи доказах.

На додаток, в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_1 та його представник Гіль Є.В. зауважили на тому, що не оспорюють зміст висновку експерта, натомість, не погоджуються лише із порядком призначення та проведення відповідного експертного дослідження. При цьому, не заявили будь-яких клопотань про призначення повторного або додаткового експертного дослідження по обставинам ДТП.

З урахуванням викладеного, з огляду на встановлену вище дозволену швидкість руху автомобіля «Toyota Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка складала 79-88 км/год, а також швидкість руху автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка, за його особистими поясненнями, складала 40-60 км/год (а.с. 4), а також факт того, що останній здійснив виїзд з другорядної дороги на головну, не надавши при цьому перевагу у русі автомобілю «Toyota Prado» під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, у водія ОСОБА_2 не було технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat» під керуванням водія ОСОБА_1 .

Натомість, відповідно до приписів п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

За встановлених обставин, на переконання апеляційного суду, саме дії іншого водія учасника ДТП ОСОБА_1 , можуть містяться ознаки порушення вимог вищевказаних п. 16.11 ПДР України, та можуть перебувати у причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП, внаслідок якої транспортні засоби «Toyota Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , отримали механічні ушкодження.

Відтак, суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що водієм ОСОБА_2 не було допущено порушень ПДР, які б перебували у причинному зв`язку із виниклими наслідками, зокрема, із ДТП та отримання транспортними засобами відповідних механічних ушкоджень, внаслідок чого суд 1-ої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відсутність в його діях ознак інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить переконання про те, що суд 1-ої інстанції, на підставі забезпечення повноти, всебічності й об`єктивності судового розгляду та вірної оцінки доказів, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності в діях водія ОСОБА_2 невідповідності вимогам п. 12.1 ПДР України та, як наслідок, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі стосовно ОСОБА_2 було обґрунтовано закрито на цій підставі.

Надаючи оцінку твердженням потерпілого з приводу того, що суд 1-ої інстанції, всупереч вимог ст.ст. 269, 278 КУпАП, не залучив його до участі у справі як потерпілого, апеляційний суд зауважує на наступному.

На підставі аналізу змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що інший водій-учасник ДТП ОСОБА_1 в якості потерпілої особи в протоколі не зазначений (а.с. 1), транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , належить іншій особі гр. ОСОБА_4 (а.с. 7), що могло створити для суду 1-ої інстанції обґрунтовані сумніви стосовно наявності у ОСОБА_1 статусу потерпілої особи в зазначеній справі.

Разом із тим, судом апеляційної інстанції було поновлено право ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Приморського райсуду м. Одеси від 20.03.2023 про закриття провадження про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП шляхом прийняття до провадження та розгляду його апеляційної скарги.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 268, 273, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського райсуду м. Одеси від 20.03.2023 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца