Справа № 727/1792/23
Провадження № 3/727/811/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року

Суддя Шевченківського районного суду міста Чернівці Бойко М.Є., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , безробітного, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 387442 ОСОБА_1 17.02.2023 року, о 03:20 год., в м. Чернівці, по вул. Небесної Сотні, 23 керував автомобілем Мазда СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на який зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Алкотест Драгер 6820. Результат - 1,83% проміле, тест № 1695. Від керування транспортним засобом водій відсторонений.

Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. l ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому правопорушенні повністю не визнав, пояснивши при цьому, що ознак алкогольного сп`яніння працівники поліції у нього не виявляли та йому не повідомляли. Крім того, він категорично не погодився із результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з якими безпосередньо його не ознайомили, а лише озвучили, оскільки не вживав алкогольних напоїв, проте, не дивлячись на таку незгоду, до закладу охорони здоров`я його не доставили, хоча він від проходження у ньому огляду на стан сп`яніння не відмовлявся. Від керування транспортним засобом він також не був відсторонений.

Адвокат Бошелюк Ю.М., яка захищала у судовому засіданні інтереси ОСОБА_1 , звернула увагу на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення від 17.02.2023 року вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року та невручення його копії правопорушнику, також зазначила про те, що ОСОБА_1 , не погодившись із результатами його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, не відмовлявся його пройти у закладі охорони здоров`я, але така можливість працівниками поліції йому не була надана. Враховуючи зазначене, вважає, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Бошелюк Ю.М., дослідивши матеріали справи, переглянувши долучені до них відеозаписи, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п.2.9.АПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п.1 розд.1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735(далі Інструкція),цим нормативним актом визначена процедура проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

Відповідно до п.2 розд.1 цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 розд.1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Перелік таких ознак є вичерпним.

Отже, згідно закону, для притягнення водія до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити, що у водія наявні ознаки сп`яніння, передбачені ч.3,ч.4 розд.1 Інструкції як підстави для огляду, та встановити факт відмови від проходження огляду,зафіксований у визначеному законом порядку(відеозаписом або у присутності двох свідків).

Недотримання цієї процедури має наслідком її недійсність, як те передбачено ч.5 ст. 266 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суду надані наступні докази: протокол серії ААД № 387442, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до ЧОНД м.Чернівці, тест за допомогою приладу Драгер із результатом 1,83 %, постанову від 17.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та відеозаписи 476066; 476966.

Із вказаних відеозаписів вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля, при цьому не встановлював та не перевіряв наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, які були потім зазначені у складеному щодо останнього акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні на огляд до ЧОНД.

Також, згідно цих відеозаписів, поліцейський не повідомляв ОСОБА_1 які саме ознаки алкогольного сп`яніння вбачає у нього як підстави для проведення огляду. В протоколі ААД № 387442 від 17.02.2023 року такі ознаки також не зазначені.

Отже, долучені до справи відеозаписи свідчать,що ознаки алкогольного сп`яніння,які уповноважена особа вважала підставами для огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським у водія не встановлювались, про їх наявність водію не повідомлялось, зафіксовані на цих відеозаписах обставини не дозволяють зробити висновків про те, що у ОСОБА_1 були наявні ті ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені у складених пізніше процесуальних документах.

Крім того, як вбачається з матеріалів відео фіксації, переглянутих судом в судовому засіданні, водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, проте із його результатом, який виявився позитивним, категорично не погодився та відмовився підписати відповідний тест. Разом з тим, із зазначених відеозаписів не вбачається його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, оскільки на них зафіксовано лише як на таку пропозицію він задає працівнику поліції уточнюючі питання, встановити обставини щодо відмови водія від проходження огляду закладі охорони здоров`я з цих відеозаписів неможливо, а, навпаки, на них зафіксовано, що до завершення процедури документування відповідного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, в процесі спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 виявляє таке бажання, на що працівник поліції зауважує, що не бачить в цьому необхідності, оскільки у медичному закладі огляд буде проводитись знову ж таки за допомогою алкотестеру.

Таким чином, матеріалами справи не доведено факт відмови ОСОБА_1 у встановленому Законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

За таких обставин працівники поліції повинні були виконати вимоги ч.3 ст.266 КУпАП та доставити ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, для чого були всі підстави та видане направлення водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до ЧОНД м.Чернівці, проте цього зроблено не було. Слід також зазначити, що у протоколі ААД № 387442 відсутні роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України , ст. 268 КУпАП, що є порушенням його права на захист та порушенням ч. 11 розділу 2 Інструкції, ч. 4 ст.256КУпАП, до того ж працівниками поліції не було вручено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, другий примірник протоколу, що також підтверджується відеозаписами, наявними у справі.

Крім того, вимогами ст.266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

При цьому матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем марки Мазда СХ-5, д.н.з. НОМЕР_1 та передачі цього транспортного засобу для керування іншій особі, а тому після складення протоколу відносно нього за ст.130 КУпАП ОСОБА_1 міг без будь-яких перешкод продовжити реально керувати транспортним засобом.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_2 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав, враховуючи, що працівниками поліції не дотримано вимоги процедури проходження огляду на стан сп`яніння водія, в зв`язку із чим він є недійсним, вважаю за необхідне провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад цього правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст. ст.283,284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апе-ляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.Є.Бойко