ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши в режимі відео зв`язку за участю захисника Боднарюка В.І., адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , - визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 05 вересня 2023 року о 00 год. 40 хв. в с. Чагор Чернівецького району Чернівецької області, в порушення п.2.5 ПДР, керував автомобілем марки «ВАЗ 21070» д.р.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у своїй скарзі зазначає, що з вказаною постановою суду не згідний, вважає постанову такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Звертає увагу, що його жодного разу не було повідомлено про час та місце розгляду справи, при цьому як повідомляли йому працівники поліції, то нібито суд мав надіслати йому судову повістку за місцем його проживання, але цього не

ЄУНСС №715/2851/23 Головуючий у І інстанції: Маковійчук Ю.В.

Провадження №33/822/701/23 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

зробив, чим фактично позбавив його права бути присутнім у судовому засіданні й викласти свої заперечення щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а також звернутися до адвоката (захисника) за правовою допомогою.

Стверджує, що постанова була винесена судом першої інстанції в надзвичайно спрощеному порядку, а саме з ігноруванням вимог КУпАП, із відсутністю належних доказів його вини у вчиненні інкримінованого йому діяння, а також із порушенням його права на захист, яким він бажав скористатися, щоб підготувати заперечення по справі, а також надати пояснення по справі, оскільки своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення категорично не визнає.

Зауважує, що з відеозапису вбачається, що особи підходять до службового автомобіля, й надалі поліцейський запитує особу чи відмовляється він від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, й відразу поліцейський вказує особі: «КАЖПЬ ВІДМОВЛЯЮСЯ». Далі на відеофайлі відображено сам процес складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак відносно кого складається протокол залишається невідомим .

Отже, даним відеофайлом не тільки не підтверджується факт його відмови від огляду на стан сп`яніння, але й має місце сама провокація зі сторони поліцейського щодо вчинення правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він нібито керував автомобілем із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю із ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Проте, як вбачається із відеофайлу, під час спілкування із поліцейським йому не було озвучено жодної ознаки будь-якого сп`яніння.

Звертає увагу апеляційного суду, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан будь-якого сп`яніння.

Зазначає, що відеозаписи, долучені працівниками поліції до матеріалів справи є досить обривистим (малою тривалістю), не повними, такими, що не відображають не тільки факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, але й відображено діалог в темну пору невідомих осіб.

Таким чином, під час оформлення матеріалів справи, працівниками поліції були допущені грубі порушення Інструкції, що також ставить під великий сумнів його вину в порушенні п.2.5 ПДР України.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження щодо нього за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, хоч і був належним чином повідомлений.

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши доводи апеляційної скарги апелянта ОСОБА_1 , заслухавши пояснення сторони захисту адвоката Боднарюка В.І., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими, а відповідно до п.2.4 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Заперечення правопорушником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі своєї вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Пункт 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП України.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №311338 від 05.09.2023 року, яким встановлено, що 05 вересня 2023 року о 00 год. 40 хв. в с. Чагор водій керував транспортним засобом ВАЗ-21070 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився на місці зупинки. Від огляду в медичному закладі по вул. Миколаївській, 32 Б м. Чернівці відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено документи, а саме посвідчення водія НОМЕР_2 від 01.09.2022 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 від 05.09.2022.

Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 було відсторонено, а автомобіль залишено на місці зупинки.

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено в повному обсязі, який останній особисто підписав. Будь яких заперечень, незгоди, зауважень чи клопотань не заявив (а.с.1).

На думку суду, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості необхідні для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами.

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини були зафіксовані на відеозаписах наданих працівниками поліції, на яких чітко зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду (а.с.12).

Слід зазначити, що доводи ОСОБА_1 щодо відсутності зображення на одному з відео файлів мають місце, однак даний запис не доводить відсутності в діях останнього порушення ПДР.

При перегляді відеоматеріалів під час підготовки справи до апеляційного розгляду, судом встановлено, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, так як керував транспортним засобом під час комендантської години, тоді й було виявлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Більше того, з відео файлів вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, а також в закладі охорони здоров`я, проте останній відмовлявся від будь якого огляду, як і від будь яких дій, тобто на всі пропозиції поліціантів відповідав категоричною відмовою, однак не заперечував факту вживання алкоголю, так як в нього був день народження. Окрім того, з даних відеозаписів убачається і поведінка ОСОБА_1 ..

Отже, суд приходить до висновку, що слова працівника поліції адресовані ОСОБА_1 - «Кажіть: «відмовляюся», не були провокацією з боку поліціанта, як про те твердить апелянт, а лише були констатацією факту раніше озвученої останнім відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 в частині того, що події відбуваються в темну пору доби й з невідомими особами, і не факт, що то він, то це також не заслуговує на увагу суду. Оскільки, як вбачається з відео файлів, до ОСОБА_1 звертається жінка на ім`я « ОСОБА_2 », поліцейський по батькові « ОСОБА_3 ». Окрім того, на відео ОСОБА_1 сам вказує про те, що 04 вересня в нього був день народження, і цю дату вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, а також прослідковується з копій документів долучених до матеріалів справи, зокрема з посвідчення водія та полісу страхування.

Окрім того, твердження апелянта про те, що відеозаписи долучені до матеріалів провадження стосуються подій, які мали місце 25.04.2023, а не 05.09.2023 є надуманими та не можуть бути враховані судом, оскільки на відеофайлах чітко зображено дату та час/тривалість подій.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, …, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, …, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме за допомогою Alcotest Drager 0115, вбачається, що огляд ОСОБА_1 мав проводитися у зв`язку з виявленням у нього таких ознак: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Проте, огляд за допомогою технічного засобу не проведено, так як ОСОБА_1 відмовився і від підписання акту теж (а.с.4).

Більше того, працівником поліції було підготовлено направлення на огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння у ЧОНД м. Чернівці, через виявлені в нього ознаки сп`яніння, такі як: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка вимова. Разом з тим, ОСОБА_1 не було доставлено до ЧОНД, оскільки останній від огляду відмовився (а.с.5).

Зазначені вище докази підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, підстав недовіряти наявним в матеріалах справи доказам та сумніватися у їх правдивості в суду немає.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, наявні в матеріалах справи докази є належними та допустимими й складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких суттєвих порушень вимог законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів до нього, а також розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів на спростування висновків місцевого суду щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в апеляційній скарзі апелянтом не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Окрім цього, слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний з протоколом про адміністративне правопорушення та проведеним оглядом, а неправомірні дії працівників поліції щодо порушення його огляду на стан сп`яніння не були предметом окремого оскарження в суді, про що також свідчить відмова останнього від надання будь яких письмових пояснень на окремому аркуші (а.с.6).

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Не може погодитися апеляційний суд і з доводами апеляції, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про день і час слухання справи в суді, т.я. на а.с. 19, 33, 43 є повідомлення телефонограмою на номер мобільного телефону, який вказав сам правопорушник під час дачі пояснень (а.с.6), про виклик останнього до суду, але той без жодних повідомлень про причини своєї відсутності до суду не являвся.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення, а постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 про визнання його винним за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська