Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Вінцюк Ю.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Вінцюк Ю.Б., подану в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536, 80 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11 липня 2023 року о 15 год. 26 хв. на вул. Ранковій у м. Луцьку керував транспортним засобом марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР).

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції захисник Вінцюк Ю.Б. подала апеляційну скаргу, у якій вказує на її незаконність та необґрунтованість через порушення норм матеріального та процесуального права, не надання належної оцінки наявним у справі доказам, їх формальне дослідження. Вважає, що сукупність доказів, на які послався суд у оскаржуваній постанові, не можна визнати такою, що свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Матеріалами даної справи неможливо встановити причину зупинки транспортного засобу під керуванням останнього та не зафіксовано наявність у ОСОБА_1 жодних ознак наркотичного сп`яніння. Також у порядку ст. 266 КУпАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Ураховуючи викладене, просить оскаржувану нею постанову судді першої інстанції скасувати, провадження по даній справі закрити.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Вінцюк Ю.Б., які подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, доходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника щодо заперечення законності оскаржуваної нею постанови судді, вважаю, що даних вимог закону при її винесенні місцевим судом дотримано не було.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» визначено перелік підстав, за наявності яких поліцейський може зупинити транспортний засіб.

У поданій апеляційній скарзі захисник вказує на те, що при винесенні оскаржуваної нею постанови, суддею такі обставини не встановлювались, а обґрунтованість її доводів не перевірялась.

Як стверджується матеріалами даної справи, працівниками поліції не було задокументовано та, у зазначеному випадку, не доведено належними і допустимими доказами, факт порушення водієм пунктів ПДР, які б у відповідно до вищенаведених положень Закону України «Про Національну поліцію» давали право здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Із долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису без звукового супроводу із реєстратора, установленого у службовому автомобілі, лише убачається, як останній рухається за транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , водій зупиняється, і до нього підходять працівники поліції.

Тобто, будь-які дані вважати, що водій допустив порушення правил дорожнього руху, що і слугувало підставою для зупинки транспортного засобу під його керуванням поліцейськими, відсутні, у зв`язку із чим усі наступні вимоги працівників поліції водій виконувати був не зобов`язаний, а усі складені відносно нього процесуальні документи не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у підтвердження вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

Як стверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у провину ставиться порушення п. 2.5 ПДР, відповідно до якого водій, на вимогу працівника поліції, повинен пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

?Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року № 1413/27858 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного сп`яніння є, зокрема, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 7 Розділу ІІІ цієї Інструкції визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння лише за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, згідно із ознаками такого стану.

Однак, всупереч вищевикладеному, поліцейським не установлювались та ОСОБА_1 про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння, не повідомлялось. Відомості щодо таких ознак відсутні і у протоколі про адміністративне правопорушення, а також у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При перегляді відеозапису із нагрудної камери інспектора поліції видно, що при розмові із ОСОБА_1 , поліцейський уточнює чи керував він транспортним засобом, куди їхав чи вживають наркотичні засоби його знайомі. При цьому, в ході спілкування, перший поводиться у відповідності до виниклої обстановки, на усі запитання дає цілком адекватні відповіді зрозумілою та чіткою мовою, у нього відсутнє тремтіння пальців рук, тобто поведінка цілком відповідає обстановці. На вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у наркологічному диспансері двічі відмовляється. Проте, таку свою відмову аргументує відсутністю причин для проходження такого огляду, тобто не встановлення у нього жодної із ознак наркотичного сп`яніння.

Відтак, у цьому конкретному випадку, поліцейським не було установлено таких ознак у ОСОБА_1 , не було зафіксовано порядок їх перевірки, зокрема реакції його зіниць очей на світло, огляд його рук.

Окрім того, як слушно зазначає захисник, усупереч положенням ст. 266 КУпАП, після складання адміністративних матеріалів, водій від керування транспортним засобом, відсторонений не був.

Вищевикладене є свідченням того, що поліцейськими не було дотримано визначеної нормативно-правовими актами процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, установлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, здійснюється на основі додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати усі установлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Тоді як сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може бути беззаперечним доказом доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки наявність у його діях складу даного адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки при перевірці доводів апеляційної скарги установлено відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то провадження у справі щодо нього підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Вінцюк Ю.Б., подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2023 року щодо нього скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: