ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2023 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Глаголи Віталія Степановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) судовий збір в розмірі 454,00 грн. на користь держави.

Відповідно до постанови, - 24 липня 2021 року о 04 год. 55 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz CLK 270», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ужгороді по вул. Митна з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Глагола В.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що підзахисний хоч і володіє українською мовою, однак є громадянином Угорщини і постійно проживає у м.Будапешті, тому звичною для нього є угорська мова, саме тому, йому до кінця не був зрозумілий смисл запропонованих поліцейським трьох варіантів: пройти тест на місці на «Драгер», у лікаря-нарколога, чи відмовитися, а тому він вважав, що проходити огляд у лікаря-нарколога теж на місці. Про можливість проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі - йому ніхто не пропонував, а отже він не міг відмовитися від такого.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, - справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Глаголи В.С., постанову суду захисник отримав 17.09.2021.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Глаголи В.С., неявка яких із урахуванням положень ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останні належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи вже неодноразово відкладався за клопотанням захисника Глаголи В.С., який подав апеляційну скаргу.

У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності апелянтів, апеляційний суд не вбачає.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання адвоката Глаголи В.С. про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, її розгляд проведено судом першої інстанції без участі останнього та його захисника, а дані про належне виконання судом першої інстанції вимог ст. 285 КУпАП у матеріалах справи відсутні, тому причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнаються поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Всупереч доводам апеляційної скарги, порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З системного аналізу наведених норм випливає, що поліцейський за наявності достатніх підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, пропонує водію пройти огляд на місці з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку відмови від проходження такого огляду водію пропонується пройти огляд в закладі охорони здоров`я. При цьому проведення огляду водія фіксується за допомогою технічних засобів відеозапису або ж у присутності двох свідків.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що - водій ОСОБА_1 24 липня 2021 року о 04 год. 55 хв. керував транспортним засобом «Mercedes-Benz CLK 270», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ужгороді по вул. Митна з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Від підпису у протоколі та від дачі пояснень водій ОСОБА_1 відмовився.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 518822 від 24.07.2021,яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; дослідженими в судовому засіданні відеозаписами події, які міститься на DVD-диску, що долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з якого слідує, що водій ОСОБА_1 добровільно відмовився на законну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; розпискою ОСОБА_1 від 24.07.2021 про підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу марки «Mercedes-Benz CLK 270», номерний знак НОМЕР_1 ; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 590344 від 24.07.2021, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що працівниками поліції не було залучено свідків, то суд їх вважати обґрунтованими не може, оскільки ч.2 ст.266 КУпАП після прийняття Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року зазнала змін і відповідно до неї огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки всі дії з приводу відмови ОСОБА_1 були зафіксовані на відеозапис, який був долучений до справи та містить фіксацію усієї процедури, а тому наявність 2 свідків у цьому разі є не обов`язковою, у зв`язку з чим це не впливає на допустимість самого протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене апеляційний суд зазначає, що переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та відмову особи від проходження у встановленому порядку освідчення на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.5 Правил дорожнього руху, жодним чином неспростовано. Інші доводи апелянта до уваги на приймаються, оскільки вони не обґрунтовані.

При цьому, апеляційний суд окремо звертає увагу на правові позиції, висловленні у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

За таких обставин, посилання адвоката Глаголи В.С. щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

При оцінці доводів апелянта в частині недосконалості володіння українською мовою, апеляційний суд визнає, що такі спростовуються доказами, які містяться у матеріалах справи, а саме відеофіксацією, з якої вбачається, що з поліцейськими ОСОБА_1 спілкувався українською мовою, на питання працівників поліції про те, чи проходитиме він освідування у зв`язку з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, чітко відповів, що не буде. Отже, доводи про те, що ОСОБА_1 на момент складання протоколу йому не був зрозумілий зміст запропонованих поліцейським трьох варіантів: пройти тест на місці на «Драгер», у лікаря-нарколога, чи відмовитися, спрямовані виключно на намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності. При цьому з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про надання йому перекладача.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст.ст.33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

При розгляді справи апеляційний суд не встановив порушень законодавства про адміністративні правопорушення суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови судді.

Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Глаголі Віталію Степановичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 вересня 2021 року .

Апеляційну скаргу адвоката Глаголи Віталія Степановича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага