Провадження № 33/801/871/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Каленяк Р. А.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., переглянув-ши адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 у межах апе-ляційної скарги його захисника адвоката Жукова Володимира Петровича на по-станову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не повідомлене, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 24 липня 2023 року серії ААБ № 117611, складеного о 00.20 годині у м. Вінниці по пров. Цегельному, 4 інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Крочак О. Р., уночі 24 липня 2023 року о 00.02 годині у м. Вінниці по вул. Магістратській водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`я-ніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосу-ванням приладу Alcotest Drager 7510, результат виявився позитивним - 1,83‰. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.9а Правил дорож-нього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного пра-вопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 гривень судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції від 31 серпня 2023 року, захисник ОСОБА_1 адвокат Жуков В. П. оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного право-порушення. Захисник вважає оскаржувану постанову винесеною судом за нена-лежного дослідження доказів, з порушенням норм матеріального і процесуаль-ного права. За твердженням адвоката, суд першої інстанції не виконав вимоги КУпАП, допустив припущення про достатність і достовірність наявних у справі доказів стосовно доведення вини правопорушника. У ході судового розгляду ОСОБА_1 повідомляв суд, що за кермом автомобіля знаходився не він, а його син ОСОБА_2 саме через перебування його самого у стані алкоголь-ного сп`яніння. По вул. Магістратській у м. Вінниці їх почали наздоганяти пра-цівники поліції, а син, злякавшись, що йому може бути вручена повістка у військкомат, зупинив транспортний засіб та втік, тоді як ОСОБА_1 зали-шився в автомобілі. Фактично оскаржуване судове рішення ґрунтується на по-казаннях працівників поліції та відеозаписі, тоді як ОСОБА_2 у судовому засіданні не допитувався, а відеозапис моменту зупинки не містить.

Дана адміністративна справа надійшла до суду апеляційної інстанції 11 ве-ресня 2023 року. Розгляд справи апеляційним судом вперше був призначений на 20 вересня 2023 року, 14.00 годину у залі судових засідань № 2. Проте 15 ве-ресня 2023 року до суду надійшло письмово викладене клопотання захисника Харченка В. П. про відкладення розгляду справи у зв`язку із його відрядженням до м. Києва для участі у судовому засіданні у Верховному Суді під час касацій-ного перегляду кримінальної справи № 127/20725/21. На задоволення заявлено-го клопотання розгляд справи стосовно ОСОБА_1 був відкладений на 25 вересня 2023 року 13.00 годину. Однак захисник Жуков В. П. вдруге подав апе-ляційному суду клопотання про відкладення розгляду справи через його участь о 12.30 годині у справі № 128/311/23 у Вінницькому районному суді Вінницької області. Втретє справа щодо ОСОБА_1 призначена до перегляду апеляцій-ним судом на 03 жовтня 2023 року, 16.00 годину ( а. с. 40, 46 - 49 ). У вказане судове засідання ані правопорушник, ані його адвокат не з`явилися з невідомих причин, хоча про час, дату та місце перегляду справи вони повідомлені зав-часно, в установленому порядку, про що свідчать належні докази на зазначених вище аркушах справи. Будь-яких заяв ОСОБА_1 , його адвокат з приводу процесуального руху справи до суду апеляційної інстанції третє не подавали.

Ураховуючи, що чинний КУпАП не передбачає обов`язкової участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, у розгляді справи за статтею 130 КУпАП ( стаття 268 ), те, що ОСОБА_1 та його адвокат повідомлені про розгляд цієї справи в установленому порядку, керуючись частиною шостою статті 294 КУпАП, суддя апеляційного суду вважає можливим переглянути справу у межах апеляційної скарги у відсутності її учасників, які за викликом суду не з`явилися у судове засідання з невідомих причин.

Ретельно дослідивши матеріали цієї адміністративної справи, проаналізу-вавши наявні у ній докази у їх сукупності, беручи до уваги відеозапис події, що мала місце уночі 24 липня 2023 року за участі ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно із частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений до-водами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено не-правильне застосування норм матеріального права або порушення норм про-цесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не дослі-джувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до норм статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністра-тивне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при роз-гляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирі-шення справи.

Із матеріалів цієї справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопо-рушення від 24 липня 2023 року серії ААБ № 117611, складеного о 00.20 годині у м. Вінниці по пров. Цегельному, 4, убачається, що 24 липня 2023 року о 00.02 годині у м. Вінниці по вул. Магістратській водій ОСОБА_1 керував транс-портним засобом «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Alco-test Drager 7510, результат позитивний - 1,83‰. До протоколу про адміністра-тивне правопорушення доданий акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з ви-користанням спеціального технічного засобу, згідно із яким у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, по-рушення координації рухів, порушення мови. Огляд проведений за допомогою приладу «Drager 7510 ARLM 0452», результат тесту визначений у 1,83 ‰, тобто, позитивний. Чек газоаналізатора із зафіксованим результатом тесту при-єднаний до протоколу про адміністративне правопорушення.

Уся подія, що мала місце уночі 24 липня 2023 року за участі водія ОСОБА_3 , проведення його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки авто-мобіля відображена засобами відеофіксації боді-камер поліцейських № 472795, №472799. Вказаний відеозапис з нагрудних камер правоохоронців, яким зафік-сована хронологія події 24 липня 2023 року за участі ОСОБА_1 , доданий до матеріалів справи ( а. с. 9 ).

До матеріалів справи долучене й направлення на огляд ОСОБА_1 до медичного закладу з метою виявлення стану сп`яніння у зв`язку із виявленими у нього відповідними ознаками: різкого запаху алкоголю з порожнини рота, по-рушення координації рухів, порушення мови.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопо-рушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд першої інс-танції виходив із того, що його вина у вчиненні адміністративного правопору-шення цілком та об`єктивно доведена матеріалами справи, а саме наявними у ній вищезазначеними доказами.

За викладених фактичних обставин, що мають місце у даній справі, з вис-новком судді суду першої інстанції належить погодитися; у діях ОСОБА_1 дійсно наявний склад правопорушення, його правильно та обґрунтовано визна-но винним за частиною першою статті 130 КУпАП.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП особа несе відповідаль-ність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водія, а також за передачу керування транспортним засо-бом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарсь-ких препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських пре-паратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами другим, четвертим, шостим розділу 1 Інструкції про порядок ви-явлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи ін-шого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижу-ють увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підроз-ділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно із ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`я-ніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; пору-шення мови; вира жене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; пове дінка, що не відповідає обстановці. Відповідно до пункту восьмого розділу І цієї Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної приго-ди ( далі ДТП ), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, прове-дення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огля-ду, який проводиться згідно з вимогами згаданої Інструкції поліцейським з ви-користанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю у крові ( пункт сьомий Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ).

Як слідує із матеріалів цієї адміністративної справи, огляд ОСОБА_1 за його згоди проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510» прилад № ARLM-0452, результат огляду встановлений у 1,83‰, тобто, вочевидь із досить значним перевищенням допус-тимого цифрового показника. Крім того у відповідності до норм статті 266 КУпАП під час проведення огляду ОСОБА_1 застосовувався технічний за-сіб відеозапису, що також свідчить про належне фіксування події та огляду во-дія на стан алкогольного сп`яніння. Із перегляду відеозапису безумовно убача-ється, що ОСОБА_1 без жодних зауважень щодо пропозиції правоохорон-ців за власним бажанням проходив огляд на місці зупинки його транспортного засобу та, зрештою, не заперечував виявлених результатів огляду. Жодних зау-важень щодо дій поліцейських ОСОБА_1 не висловлював, власного ба-жання пройти огляд у медичному закладі не виявляв та не висловлював, а, нав-паки, вказував на відсутність необхідності проходити відповідний огляд у ме-дичному закладі. За таких обставин об`єктивно неможливо належним чином спростувати зафіксований в установленому порядку факт перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засо-бом та належним чином зафіксовані результати проведення огляду на стан сп`я-ніння, що вказує на наявність у його діях складу адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Разом із тим, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, адвокат в інтере-сах підзахисного зазначає про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, вказуючи, що автомобілем, нібито, керував його син, який після зупинки поліцейськими транспортного засобу втік. Однак апеляцій-ний суд, не сумніваючись, критично оцінює такі доводи адвоката, оскільки во-ни абсолютно спростовуються доданим до справи відеозаписом, з якого без-спірно убачається, що на місці події жодних інших осіб, окрім ОСОБА_1 не було. Про те, що автомобілем керував син, ОСОБА_1 поліцейським не заявляв, а, навпаки, стверджував про свою одноосібну причетність до події. Жодних інших доказів на доведення власних аргументів скаржниками суду не надано.

Решта обґрунтувань апеляційної скарги адвоката не спростовують пра-вильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній поста-нові, оскільки вина правопорушника у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи та наявними у ній доказами.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пе-ребуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 За-кону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Кон-венцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожний довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною у залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лю-того 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання у першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішен-ня національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх ар-гументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права, не спростовують обґрунтовані висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністра-тивного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного, вимогу апе-ляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції апеляційний суд визнає необґрунтованою та не знаходить законних підстав для її задоволення.

У пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2008 року у справі «Романаускас проти Литви» констатований обов`язок націо-нального суду переконатися, що провадження у цілому, зокрема, спосіб отри-мання доказів, були справедливими. У справі «Бакланов проти Росії» ( рішення Європейського суду з прав людини від 09 червня 2005 року ), у справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав лю-дини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтереса-ми суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок стосовно подання об-ґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і осно-воположних свобод, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, рішення від 18 липня 2006 року ).

З огляду на викладене апеляційний суд не знаходить законних, ґрунтовних та об`єктивних підстав для скасування правильної, належно умотивованої та справедливої постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Жуко-ва Володимира Петровича залишити без задоволення.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Т. О. Денишенко