Справа № 307/5068/23
Провадження № 3/307/1836/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Ільниця, Іршавського району, Закарпатської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №004740 від 13.09.2023 року вбачається, що 13 вересня 2023 року о 21 годині 40 хвилин прикордонним нарядом «Група Реагування» на північній околиці населеного пункту Нижня Апша, в межах прикордонної смуги, на напрямку прикордонного знаку №279 (територія Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району, Закарпатської області) на відстані 400 метрів до лінії державного кордону було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку смс повідомлення у додаток «Viber» у судове засідання не з`явився.

Захисник Довгій В.І., в судовому засіданні заперечив викладене у протоколі обвинувачення. Ствердив, що ОСОБА_1 жодних дій, які б мали ознаки складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП не вчиняв та жодних доказів вчинення ним спроби незаконного перетину кордону, до матеріалів справи, не додано. Зауважив, що підтвердженням цього є те, що вказаний прикордонний наряд «Контрольний пост», розташований в напрямку прикордонного знаку № 279 знаходиться між населеними пунктами Грушово - Нижня Апша на автодорозі Н 09 (Мукачево Рахів Івано-Франківськ Львів), яка слідує вздовж державного кордону України, а не перетинає його. Разом з тим зауважив, що ОСОБА_1 їхав на роботу, однак автомобіль на якому він рухався та яким керував ОСОБА_2 зупинили для перевірки документів, після чого ОСОБА_1 затримали. З наведених обставин просив справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

З протоколу адміністративного затримання від 13.09.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , затримано о 21 год. 40 хв. 13.09.2023 року та о 11 год. 45 хв. 15.09.2023 року, звільнено на підставі з`ясування обставин у справі.

З письмових пояснень ОСОБА_3 , яким складено протокол про адміністративне правопорушення вбачається, що 13.09.2023 року в межах прикордонної смуги, близько 21 години 40 хвилин на відстані 400 метрів до лінії державного кордону ним було виявлено особу, що слідувала в смт. Солотвино. Особа назвалась громадянином України ОСОБА_1 . Разом з тим вбачається, що дана особа не працює, звільнення від обов`язкової мобілізації не має та бажає потрапити на території Румунії з подальшим пошуком роботи водієм. Стверджено, що ОСОБА_1 мав намір здійснити незаконний перетин кордону поза пунктами пропуску. (а.с.5).

При цьому, ні з вказаного рапорту, ні з протоколу затримання та протоколу адміністративного правопорушення не можливого встановити в який саме спосіб вказана особа здійснювала спробу незаконного перетину та взагалі чи мала місце така спроба. Вказані пояснення, мають суперечливі один одному твердження, щодо обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Стверджуючи про вчинення ОСОБА_1 спроби, незаконного перетину кордону поза пунктами пропуску, в поясненнях зазначено, що ОСОБА_4 слідував в смт. Солотвино.

Відтак, твердження захисника про те, що ОСОБА_1 їхав в напрямку м. Рахів на автомобілі та був затриманий на автодорозі міжрегіонального значення, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 , було затримано саме в місці розміщення «Контрольного посту». Під час розгляду справи також встановлено, що «Контрольний пост» розташований прямо на автошляху Н-09 регіонального значення, що починається в м. Мукачів, проходить через місто Тячів та закінчується в м. Львів.

Посадовою особою, яка складала протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, обставин щодо місця затримання, яке знаходиться на дорозі регіонального значення не враховано, хоч такі як встановлено під час розгляду справи, були основними доводами наявності у ОСОБА_1 умислу на спробу незаконного перетину кордону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №004740 від 13.09.2023 року та долучені до нього матеріали справи, пояснення захисника вважаю, що спроба перетину ОСОБА_1 будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Довгій В.І. надані під час розгляду справи, у своїй сукупності свідчать про відсутність з боку останнього вчинення спроби щодо перетину кордону.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник