Справа №343/2006/23
Провадження №3/463/2223/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., за участі захисника Паленги Н.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, студента, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 13 серпня 2023 року о 16 год. 40 хв. у м. Долина Івано-Франківської обл. на вул. Адама Міцкевича керував транспортним засобом «BMW 330», р.н. НОМЕР_2 , без відповідної категорії «В», тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 2.1.а Правил дорожнього руху та чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подала суду клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП України за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Подане клопотання мотивує тим, що в матеріалах адміністративної справи наявний лише протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 252225, жодних доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного в такому адміністративного правопорушення поліцейськими не надано. Зокрема зазначає, що до матеріалів справи не долучено відеозаписів, довідки з інформаційного порталу Національної поліції України про відомості щодо зареєстрованих за ОСОБА_1 транспортних засобів на території України, відсутній рапорт працівника поліції, який склав протокол. Вказує, що ОСОБА_1 заперечує свою причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та стверджує, що жодного відношення до даної події не має, оскільки не керував транспортним засобом та вказаний у протоколі транспортний засіб не перебуває у його власності. При цьому захисник звертає увагу на неналежне на її думку встановлення особи, оскільки в графі «Особу встановлено» вказано «по базі ІПНП».

В своїх поясненнях в судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала подане клопотання з мотивів, викладених у такому. На запитання суду підтвердила, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом. Додатково вказала, що останній отримав право керування транспортними засобами категорії «А», однак доказів на підтвердження наведеного не надала.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав пояснення свого захисника та заперечив факт керування ним транспортним засобом. Вказав, що того дня перебував разом з батьками в санаторії в м. Трускавець, однак жодних доказів на підтвердження наведеного не надав. На запитання суду чи звертався він до Державного бюро розслідувань у зв`язку з фальсифікацією на його думку працівниками поліції адміністративної справи щодо нього вказав, що не звертався.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оглянувши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 2.1.а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. Зокрема одним з таких порушень, передбаченим ч. 2 вказаної статті кодексу є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Так протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №252225 від 13 серпня 2023 року ОСОБА_1 вміняється порушення вимог вказаного вище пункту 2.1.а ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке полягає у тому, що 13 серпня 2023 року о 16 год. 40 хв. у м. Долина Івано-Франківської обл. на вул. Адама Міцкевича він керував транспортним засобом «BMW 330», р.н. НОМЕР_2 , без відповідної категорії «В», тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, та дане правопорушення було вчинено ним повторно протягом року, оскільки щодо нього було складено постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №252225 від 13 серпня 2023 року відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 7 листопада 2015 року, щодо змісту такого, а відтак сам по собі є належним та допустимим доказом факту здійснення ОСОБА_1 13 серпня 2023 року о 16 год. 40 хв. у м. Долина Івано-Франківської обл. на вул. Адама Міцкевича керування транспортним засобом «BMW 330», р.н. НОМЕР_2 .

При цьому з вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 такий не підписав, а також відмовився від надання пояснень згідно з ст. 63 Конституції України.

З долученої копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ААД №080580 від 14 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у зв`язку з тим, що останній того дня керував транспортним засобом не маючи права керування таким.

Також з наданої на запит працівників поліції копії постанови Радивилівського районного суду Рівненської області вбачається, що 28 грудня 2022 року даним судом визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП за фактом того, що він 14 листопада 2022 року керував транспортним засобом не маючи права керування таким, а саме не отримав посвідчення водія відповідної категорії.

Окрім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що щодо ОСОБА_1 неодноразово складались протоколи за фактом порушення ним правил ПДР та останній в тому числі притягався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП.

Зокрема, окрім вже наявної в матеріалах постанови, постановою Личаківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП у зв`язку зокрема з тим, що останній 30 червня 2022 року керував автомобілем без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106230059).

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 28 вересня 2022 року ОСОБА_1 також було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, в тому числі оскільки він 28 липня 2022 року керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106472550).

З врахуванням наведеного вище судом береться до уваги та обставина, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил ПДР ще будучи неповнолітнім, вчинення ним правопорушень є систематичним, що свідчить про нехтування останнім встановленим правопорядком та нормами чинного законодавства України.

Відтак вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №252225 від 13 серпня 2023 року, постановами Личаківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2022 року та 28 вересня 2022 року, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ААД №080580 від 14 листопада 2022 року, постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2022 року.

Судом не беруться до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що він не керував транспортним засобом, оскільки жодних доказів на підтвердження того що він, як він вказав в судовому засіданні, перебував того дня в іншому місці, останній суду не надав, та відтак суд розцінює такі виключно як спробу ухилення від адміністративної відповідальності.

Вважаю, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, а відтак клопотання захисника останнього про закриття провадження у справі не підлягає задовленню.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією ч. 5 ст. 125 КУпАП передбачено покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В», а також, хоч його захисник стверджує, що останній має право керування транспортними засобами категорії «А», доказів на підтвердження даної обставини судом під час розгляду справи не здобуто. З врахуванням наведеного суд позбавлений можливості застосувати до ОСОБА_1 санкцію ч. 5 ст. 126 КУпАП в частині позбавлення права керування транспортними засобами.

Також суд не може застосувати до правопорушника додаткове покарання у вигляді конфіскації транспортного засобу, оскільки таке відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП можливо застосувати лише щодо транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, відомостей щодо реєстрації за ОСОБА_1 транспортних засобів на території України адміністративні матеріали не містять, а відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №252225 від 13 серпня 2023 року транспортний засіб (автомобіль) «BMW 330», р.н. НОМЕР_2 , яким керував останній, належить не йому, а СТО «Любе авто».

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, тяжкість скоєного, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, визначеного санкцією статті.

Окрім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 126, 268, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому покарання у виді штрафу в розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому даної постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі, тобто становитиме 81 600 (вісімдесят одну тисячу шістсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя: Стрепко Н.Л.