Справа № 517/40/23
Провадження №: 3-зв/517/2/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року смт. Захарівка Одеської області

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Тростенюк В.А., розглянувши заяву про самовідвід судді Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М. по справі про адміністративне правопорушення № 517/40/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2023 року від судді Фрунзівського районного суду Одеської області надійшла справа за заявою про самовідвід судді Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М. по справі про адміністративне правопорушення № 517/40/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2023 року справа надійшла в провадження судді Тростенюка В.А.

Свою заяву суддя Меєчко О.М. мотивував, тим що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 067122 складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що свідком правопорушення є ОСОБА_2 який працює на посаді судді Фрунзівського районного суду.

Участь судді Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М. у розгляді даної справи у останнього викликає сумнів щодо його безсторонності, неупередженості та розгляду справи саме на засадах довіри до суду.

Таким чином, суддя Меєчко О.М. вважає, що при розгляді даної справи не може брати участі і повинен підлягати відводу.

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М. в судове засідання не з`явився.

Дослідивши заяву про самовідвід з викладеними мотивами самовідводу судді, суд дійшов до наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають права учасників судового розгляду заявити відвід судді, і порядку розгляду заяв про відвід (самовідвід) судді.

Водночас, діючі КПК України, ЦПК України та КАС України, мають відповідні статті про відвід (самовідвід), а тому при розгляді даної заяви про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Рішенням Ради суддів № 34 від 08.06.2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що при вирішенні питання про самовідвід судді, заявлений у даній справі про адміністративне правопорушення, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права та, при розгляді заяви про cамовідвід судді необхідно керуватися положеннями КПК України.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.75 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Таким чином, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним з елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

ЄСПЛ у рішенні у справі ««Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011 р., заява № 23465/03) суд зазначив: «… незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним від неналежного впливу».

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України" від 28.10.1998р. у справі "Веттштайн проти Швейцарії", тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У п. п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09.11.2006(заява N 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

За вимогами ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Тобто, розгляд справи суддею, щодо якого існують об`єктивні підстави для виникнення сумнівів у його неупередженості, є порушенням ним передбачених діючим законодавством обов`язків судді та правил суддівської етики.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що з метою недопущення у стороннього спостерігача виникнення сумнівів в неупередженості та безсторонності судді в прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню, враховуючи вказані вище обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви судді Чернецької Н.С. про самовідвід.

Керуючись ст. ст.1, 7, 246 КУпАП, ст. ст.75, 80 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 517/40/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП задовольнити.

Передати матеріали справи про адміністративне правопорушення № 517/40/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП до канцелярії Фрунзівського районного суду Одеської області для повторного автоматизованого розподілу.

Дану постанову надати судді Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М. для виконання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: