Справа № 451/877/23 Головуючий у 1 інстанції: Куцик - Трускавецька О.Б.
Провадження № 33/811/1395/23 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Фостяка Андрія Ярославовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Радехівського районного суду Львівської області від 19 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 21 червня 2023 року близько 22 год. 11 хв. не впускав свого сина ОСОБА_2 в житловий будинок у АДРЕСА_1 , чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, у зв`язку з чим його дії кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_1 , 26 червня 2023 близько 22 год. 46 хв. не впускав свого сина ОСОБА_2 в житловий будинок у АДРЕСА_1 , чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, у зв`язку з чим його дії кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Радехівського районного суду Львівської області від 19 вересня 2023 року, оскільки про результат розгляду справи він дізнався 23 вересня 2023 року.

З постановою місцевого суду він не погоджується, вважає, що суд формально та упереджено розглянув справу, неповно з`ясовано обставини справи, окрім того порушив норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Повідомляє, що місцевим судом не взято до уваги його письмових пояснень, а саме що протоколи про адміністративні правопорушення складені з порушеннями ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутні дані, щодо завдання шкоди здоров`ю потерпілого, окрім того, ОСОБА_2 є повнолітнім, виписався із будинку за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим даний будинок не є його житлом.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні участі не приймав, про результат розгляду справи дізнався 23 вересня 2023 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи не настання фізичної, психологічної або матеріальної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 7 грудня 2017 року, з наступними змінами, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1 вказаного Закону, економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №950749 від 28 червня 2023 року (а.с 1), відповідно до якого ОСОБА_1 не впустив свого сина ОСОБА_2 в житловий будинок у АДРЕСА_1 , чим обмежив доступ до житла, вчинив домашнє насильство економічного характеру;

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №950750 від 28 червня 2023 року (а.с. 23), відповідно до якого ОСОБА_1 не впустив свого сина ОСОБА_2 в житловий будинок у АДРЕСА_1 , чим обмежив доступ до житла, вчинив домашнє насильство економічного характеру;

- копії заяви ОСОБА_3 від 21 червня 2023 року (а.с. 3) з якої вбачається, що 21 червня 2023 року ОСОБА_1 не впустив свого сина і колишню дружину в будинок, висловлювався нецензурною лексикою;

- письмових поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 4), з яких встановлено, що ОСОБА_1 , 16 червня 2023 року виселив із будинку свого сина, після чого не впускав його до будинку;

- письмових поясненнях ОСОБА_2 (а.с. 5), з яких вбачається, що 21 червня 2023 року, повертаючись додому батько йому повідомив, що він там більше не проживає і його не буде впускати в будинок, про що він повідомив матері ОСОБА_4 , яка прибула через деякий час, після чого ОСОБА_1 ображав його та матір нецензурними словами;

- заяві ОСОБА_1 від 21 червня 2023 року (а.с. 9) з якої встановлено, що його колишня дружина просила, щоб він впустив сина переночувати у будинок, зазначає, що він 16 червня 2023 року. виписав свого сина з будинку, про що його повідомив;

- письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с. 10), згідно із якими він зазначає, що не впустить сина та колишню дружину в будинок за адресою АДРЕСА_1 ;

- копії заяви ОСОБА_3 (а.с. 25) з якої вбачається, що 26 червня 2023 року ОСОБА_1 не впустив свого сина та її в будинок, в якому вона має частку в праві власності;

- письмових поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 26), з яких встановлено, що ОСОБА_1 , 26 червня 2023 року не впустив свого сину в будинок щоб переночувати;

- письмових поясненнях ОСОБА_2 (а.с. 27), з яких вбачається, що 26 червня 2023 року, батько ОСОБА_1 відмовився впустити його в будинок, в якому він проживає, щоб переночувати, повідомляє, що його виписали без його відома, у будинку залишилися речі та документи, гроші, іншого місця проживання у нього не має;

- письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с. 26), згідно із якими він зазначає, що не впустив сина та колишню дружину в будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Доводи сторони захисту, що протоколи про адміністративні правопорушення складені з порушеннями вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Положення ч. 2 ст. 254 КУпАП визначає, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи те, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, містять його письмові пояснення датовані 28 червня 2023 року, суд апеляційної інстанції вважає, що складання протоколів про адміністративні правопорушення саме 28 червня 2023 року не свідчить про порушення ст. 254 КУпАП, якою передбачено складання протоколу з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тобто коли у посадової особи, уповноваженої на складання протоколу, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність чи відсутність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статей 254, 255, 256 КУпАП і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи будь-яких інших процесуальних порушень.

Аргументи апелянта, що ОСОБА_2 є повнолітнім, виписався із будинку за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим даний будинок не є його житлом, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки як вбачається з матеріалів справи, у даному будинку залишилися речі, документи та грошові кошти ОСОБА_2 та він у своїх поясненнях зазначав, що не може їх забрати, оскільки батько без його згоди виписав його з будинку та не погодив такі дії з іншими співвласником будинку.

Всі інші доводи апеляційної скарги сторони захисту судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Радехівського районного суду Львівської області від 19 вересня 2023 року.

Постанову Радехівського районного суду Львівської області від 19 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.173-2 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.