Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/461/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С., за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Нечваль Я.В. дистанційно в режимі відеоконференції, розглянула у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Нечваль Я.В. на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 29.05.2023 року о 14 год. 53 хв., в м. Кропивницькому по вул. П. Виставкова, 29, керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, про що свідчить висновок КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» № 444 від 29.05.2023 року, чим порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Свої рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 036836 від 05.06.2023 року, який підтверджує обставини встановлені судом, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №444 від 29.05.2023 року, проведеного КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР», згідно з яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, повідомленням, довідкою з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія ОСОБА_1 та диском з фіксацією вказаного адміністративного правопорушення, який долучений до матеріалів справи та який підтверджує обставини зазначені у протоколі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Нечваль Я.В. просить постанову суду скасувати, провадження в адміністративній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що нормами чинного законодавства досконало врегульовано порядок проведення огляду на стан сп`яніння та підстави для складання протоколу у разі відмови особи від проходження огляду, а у даному випадку наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також вважає, що протокол являється недопустимим доказом, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У даному випадку протокол складено щодо ОСОБА_1 за керування 29.05.2023 автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком від 29.05.2023. Тобто станом на 29.05.2023 працівники поліції мали всю необхідну інформацію для складання протоколу, а саме, зафіксували на відео факт керування цього дня ОСОБА_1 автомобілем; отримали висновок лікаря, у якому вказано, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння. Таким чином, саме 29.05.2023 працівники поліції виявили ймовірне правопорушення. За таких обставин, працівник поліції повинен був скласти протокол не пізніше 30.05.2023, а не 05.06.2023, тобто через 7 днів, що є грубим порушенням ч. 2 ст. 254 КУпАП. Зазначив, що протокол складено з грубим порушенням ст. 254 КУпАП, тобто з порушенням закону, то такий протокол вважається недопустимим доказом. Тому, на підставі такого протоколу ОСОБА_2 не може бути притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також вважає, що наявний в матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 є недійсним, а тому не може підтверджувати факт перебування останнього в стані сп`яніння, оскільки копія висновку мала бути надана ОСОБА_1 під підпис, водночас в порушення вказаних норм, копія наявного в матеріалах справи висновку ОСОБА_1 не видавалась, про що свідчить незаповнений п. 11 висновку «Підпис обстеженої особи про ознайомлення з результатами огляду». Враховуючи, що висновок складено з порушенням вимог п. 17 Розділу III Інструкції № 1452/735, то такий висновок в силу законодавства вважається недійсним. У свою чергу, недійсний висновок не може бути доказом перебування особи в стані сп`яніння. За таких обставин, вказаний висновок не може бути доказом у цій справі. Враховуючи, що інших доказів перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння в матеріалах справи немає, то очевидно, що провадження у справі підлягає закриттю. Також вказав, що судом першої інстанції порушено право ОСОБА_1 на захист. Так, ОСОБА_1 вирішив скористатись правовою допомогою адвоката Нечваля Я.В. Проте суд розглянув справу у їх відсутності. Так, 29.09.2023 о 08:50 год. захисник увійшов у свій кабінет «Електронного суду», а саме у вкладку ВКЗ. Проте Кіровський районний суд м. Кропивницького не організував проведення вказаної відеоконференції та, відповідно не запросив адвоката Нечваля Я.В. до участі в ній. Це підтверджується витягом з кабінету адвоката Нечваля Я.В. у системі «ВКЗ» про всі відеоконференції, у які його було запрошено за період з 01.09.2023 до 08.10.2023.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши висновок захисника Нечваль Я.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову районного суду, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Положення п.12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є доведеною, а висновки суду першої інстанції з цього приводу є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами.

В основу його винуватості місцевим судом було покладено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 036836 від 05 червня 2023 року, яким підтверджується, що 29 травня 2023 року о 14:53 год. в м. Кропивницькому по вул. П. Виставкова, 29, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1 », в стані наркотичного сп`яніння, огляд якого на стан наркотичного сп`яніння проводився відповідно до встановленого законодавством порядку в закладі охорони здоров`я; висновком КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 444 від 29 травня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 був направлений на огляд 29 травня 2023 року о 15 год. 37 хв. поліцейським та оглянутий 29 травня 2023 року о 15:37 год., перебуває в стані наркотичного сп`яніння, складений 05.06.2023; відеозаписами з відео реєстратора, встановленого в автомобілі патрульної поліції та з камери «Bodycam» працівників поліції, які містяться на цифрових носіях інформації DVD-R диску, оглянутому в судовому засіданні, якими (відеозаписами) підтверджується факт керування водієм ОСОБА_1 29 травня 2023 року в м. Кропивницькому по вул. вул. П. Виставкова, 29, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1 » та зупинка транспортного засобу, перевірка документів, виявлення працівником поліції у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість мови, поведінка, що не відповідає обстановці), пропозиція працівника поліції водію ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі на визначення стану наркотичного сп`яніння та згода водія ОСОБА_1 пройти медичний огляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих йому прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого адміністративного протоколу, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів захисника про те, що медичний висновок щодо результатів огляду на стан наркотичного сп`яніння стосовно ОСОБА_1 є недійсним, оскільки він не вручений ОСОБА_1 під підпис, судом зазначається наступне.

Так, дійсно, відповідно до п.п.17, 20 Розділу ІІІ Інструкції №1452/735 зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Разом з тим, суд зауважує, що проведення лабораторних досліджень на визначення стану наркотичного сп`яніння, за якими встановлюється діагноз обов`язкове, що з об`єктивних причин відтерміновано у часі та фактично унеможливлює складення висновку безпосередньо в день доставлення особи до закладу охорони здоров`я.

У зв`язку з цим, працівник патрульної поліції, який доставив ОСОБА_1 до медичного закладу, під підпис повідомив ОСОБА_1 про необхідність з`явитися 05 червня 2023 року о 13:00 год. в приміщення відділу поліції, що знаходиться за адресою вул.Ю.Бутусова, 22б, м.Кропивницький.

Крім того, з відеозапису, долученого до матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 05.06.2023 на 13:00 год. до відділу поліції не з`явився, висновок не отримав, у зв`язку з чим, та враховуючи, що результати огляду особи на стан наркотичного сп`яніння підтвердили наявність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння, працівник поліції, за результатами висновку, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння, склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.п. "а" п.2.9 ПДР без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Апеляційним судом встановлено, що наведений вище висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 відповідає вимогам Інструкції, містить у собі усі необхідні до заповнення дані, крім того, будь - яких порушень порядку проведення такого огляду встановлено не було.

Доказів порушення працівниками поліції вказаної інструкції матеріали справи про адміністративне правопорушення в собі не містять та скаржником не подані ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції.

При цьому, суд також вважає не обґрунтованими доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Нечваль Я.В. про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений не на місці вчинення правопорушення, а через тривалий час, зважаючи на те, що за наслідками проведеного в закладі охорони здоров`я огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, у відповідності до вимог Інструкції №1452/735, було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 444 від 29 травня 2023 року.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що ОСОБА_1 був доставлений до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння - 29.05.2023. Даний огляд потребував серед іншого лабораторних досліджень, на проведення яких необхідний певний час. Відповідно до медичного висновку від 29 травня 2023 року ОСОБА_1 остаточний діагноз встановлений 05.06.2023. Після отримання вказаного медичного висновку 05.06.2023 та у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліції на 05.06.2023 о 13:00 год. працівником поліції складено щодо останнього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, очевидно, що для проведення лабораторних досліджень для встановлення остаточного діагнозу, скерування висновку до уповноваженої особи для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також вжиття заходів для виклику особи для ознайомлення зі змістом медичного висновку потрібен певний час і тільки після отриманням посадовою особою, уповноваженої складати протокол про адміністративне правопорушення, достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, такий протокол стосовно ОСОБА_1 був складений.

Інше тлумачення процесуальних строків складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 254 КУпАП, унеможливило б досягнення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є, зокрема охорона прав і свобод громадян, власності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є необґрунтованими.

При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення місцевих чи апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Також апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про те, що відсутність ОСОБА_2 та його захисника Нечваль Я.В. в судовому засіданні з вини суду є порушенням його процесуальних права, в цілому є слушними, але даний факт не впливає на законність прийнятого рішення, оскільки ОСОБА_1 та його адвокатом, для підтвердження позиції на захист останнього надано до суду заперечення, щодо доказів в адміністративній справі, а тому суд першої інстанції, з метою розгляду справи у строки визначеному законом провів розгляд справи врахувавши всі обставини та доводи, викладені в запереченнях.

Крім того, доводи захисника про призначення нового розгляду у суді першої інстанції з підстав порушення ОСОБА_1 права на захист також є не обґрунтованими.

Так, згідно відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. Тобто апелянт просить апеляційний суд ухвалити судове рішення, яке взагалі не передбачено положеннями чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення, в той час як органи судової влади здійснюють свої повноваження виключно у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

При цьому, згідно з практикою ЄСПЛ, принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (справа «Крес проти Франції» 2001 року).

Принцип змагальності сторін передбачає, що кожній стороні повинна бути надана належна можливість, щоб відстоювати власний інтерес у справі, включаючи подання доказів, за умов, що не ставлять її у невигідне становище порівняно із суперником. Іншими словами, принцип рівності процесуальних засобів по суті означає процесуальну рівність між сторонами (справа «Ноймайстер проти Австрії» 1968 року).

Враховуючи наведене вище та обставини справи, а саме те, що захисником було подано до суду першої інстанції заперечення, що і є реалізацією зазначених вище принципів зокрема, суд не вбачає порушення прав ОСОБА_2 в цій частині.

Поряд з цим, права передбачені ст.268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався в обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися, передбаченими ст.268 КУпАП, правами, однак останні не з`явився. Водночас, при розгляді справи в апеляційному суді брав участь його захисник, однак будь-яких доводів, які б не були предметом розгляду судом першої інстанції та нових, суду не надав.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення щодо ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити наступне.

Апеляційний суд вказує, що встановлені в суспільстві правила поведінки є обов`язковими для всіх членів суспільного життя.

За порушення встановлених правил співіснування особа піддається примусу у вигляді накладення стягнення.

Так, юридична відповідальність передбачає для порушника настання обов`язків зазнавати несприятливих наслідків у вигляді особистого, майнового та іншого характеру, вид і міра яких передбачені санкціями правових норм.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення щодо адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33, 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, поведінку під час події, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Нечваль Я.В. залишити без задоволення, а постановуКіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: