Справа № 739/604/23 Головуючий у 1 інстанції Чепурко В. В.
Провадження № 33/4823/352/23
Категорія - ч.1 ст.184 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді попередження.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 24.02.2023 року, 01.03.2023 року та 03.03.2023 року, на АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилялася від виконання батьківських обов`язків, передбачених Законом України «Про охорону дитинства», відносно своїх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , 2008 року народження, а саме залишила вказаних дітей без батьківського піклування.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення. Посилається на те, що тимчасова відсутність її за місцем проживання, через сварку із чоловіком, не може свідчити про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, а тому суд першої інстанції безпідставно притягнув її до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.184 КУпАП. Вказує на те, що під час розгляду справи в суді були порушені її права, оскільки розгляд справи в порушення вимог ст. 268 КУпАП було здійснено без її участі, що позбавило останню можливості надати свої пояснення з приводу даних обставин події.

Також просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки про існування даної постанови дізналась лише 13.04.2023 року.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи була поінформована належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається зі змісту судового рішення, постанова щодо ОСОБА_1 була винесена 03.04.2023 року. Строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду закінчився 13 квітня 2023 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не була присутньою під час розгляду справи в суді, про існування оскаржуваного рішення дізналась лише 13.04.2023 року, а вже 18 квітня 2023 року нею була подана апеляційна скарга, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Стаття 184 КУпАП спрямована на забезпечення належного виховання дітей в сім`ї, здійснення постійного нагляду за ними з боку батьків та осіб, що їх заміняють, припинення випадків невиконання деякими громадянами батьківських обов`язків.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 СК України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини.

У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Згідно ст.8 ЗУ « Про дитинство» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 35 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Як слідує з матеріалів справи, 24.03.2023 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 340991, згідно якого вона 24 лютого 2023 року, на АДРЕСА_1 , ухилялася від виконання батьківських обов`язків, передбачених Законом України «Про охорону дитинства», відносно своїх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , 2008 року народження, а саме залишила вказаних дітей без батьківського піклування (а.с.15).

Також, 24.03.2023 року щодо неї складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №340992, згідно якого 01 березня 2023 року, на АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилялася від виконання батьківських обов`язків, передбачених Законом України «Про охорону дитинства», відносно своїх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , 2008 року народження, а саме залишила вказаних дітей без батьківського піклування (а.с.9).

Окрім цього, 24.03.2023 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №340993, згідно якого вона 03 березня 2023 року, на АДРЕСА_1 , ухилялася від виконання батьківських обов`язків, передбачених Законом України «Про охорону дитинства», відносно своїх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , 2008 року народження, а саме залишила вказаних дітей без батьківського піклування (а.с.3).

Отже, дані протоколи про адміністративні правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і є одними із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Факт неналежного виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків відносно своїх дітей також підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що його дружина ОСОБА_1 пішла із дому без попередження 23.02.2023 року та повернулась лише 08.03.2023 року; а також повідомленням служби у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради від 03.03.2023, зміст якого свідчить про те, що фахівці центру надання соціальних послуг відвідували сім`ю ОСОБА_5 24.02.2023 року, 01.03.2023 року та 03.03.2023 року, але вдома ОСОБА_1 не було, її місцезнаходження невідомо (а.с.5, 11, 17; 10).

Посилання ОСОБА_1 на порушення її прав, через розгляд справи у відсутності останньої, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, так як статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 184 КУпАП до цього переліку не входить.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки вона ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своїх неповнолітніх дітей, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

При визначенні стягнення, суд першої інстанції повною мірою врахував характер учиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, внаслідок чого застосував до останньої мінімальне стягнення, визначене санкцією ч.1 ст.184 КУпАП, у виді попередження.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03.04.2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний