Березівський районний суд Одеської області
16.05.2023
Справа № 494/787/23
Провадження № 3/494/478/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2023 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від ЮП СП Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

09.05.2023 року до Березівського районного суду Одеської області від ЮП СП Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшов протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ВАВ №763113 від 03.05.2023 року про адміністративне правопорушення вбачається, що 01.05.2023 року о 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_1 зі співмешканкою ОСОБА_2 стався конфлікт в присутності неповнолітньої ОСОБА_3 , в ході якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 штовхали одне одного, кричали, висловлювались нецензурною лайкою, тобто ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_3 , внаслідок чого могла бути або була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_3 . Своїми протиправними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

16.05.2023 року у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 09.05.2023 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши адміністративну справу суд вважає наступне.

Зазначені в протоколі дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так з пояснень ОСОБА_1 від 01.05.2023 року, доданих до матеріалів справи, вбачається, що 01.05.2023 року о 18 год. 00 хв. він прокинувся та виявив, що вдома була відсутня його співмешканка ОСОБА_2 , а коли повернулась, то була у стані алкогольного сп`яніння, де через це між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, щоб не погіршувати ситуацію ОСОБА_1 вирішив піти до мами. О 22 год. 40 хв. ОСОБА_1 вирішив перевірити що роблять діти, а саме: ОСОБА_3 , 2009 р.н., ОСОБА_4 , 2010 р.н. та ОСОБА_5 , 2019 р.н. та виявив, що діти знаходяться вдома самі, а співмешканка пішла далі вживати спиртні напої. Дані дії ОСОБА_2 вчиняє не вперше.

З приводу події, яка відбулась 01.05.2023 року, ОСОБА_2 03.05.2023 року пояснила наступне: 01.05.2023 року вона пішла до своєї знайомої, де вживала спиртні напої, після чого приблизно о 18 год. 00 хв. повернулась додому, де вступила у конфлікт зі своїм співмешканцем ОСОБА_1 , під час якого вони штовхали одне одного та висловлювалась нецензурною лайкою. Під час конфлікту була присутня старша донька ОСОБА_3 . В подальшому ОСОБА_1 зателефонував до поліції, так як приревнував ОСОБА_2 до іншого чоловіка. В подальшому ОСОБА_2 примирилась зі своїм співмешканцем.

Крім того, з пояснень ОСОБА_3 від 03.05.2023 року вбачається, що 01.05.2023 року вдень, точний час сказати не може, у її матері стався конфлікт з батьком ( ОСОБА_6 ), із-за чого вона не знає, вони штовхали одне одного, кричали, висловлювались нецензурною лайкою. ОСОБА_3 все це чула, їй було страшно. Крім того, ОСОБА_3 повідомила, що її мама ОСОБА_2 часто обзиває її нецензурною лайкою.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardov.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Разом з тим від домашнього насильства слід відрізняти такі категорії як конфлікт та сварка. Так конфліктом є зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною тенденцій (потреб, інтересів, ціннісних орієнтацій, соціальних установок, планів тощо) у свідомості окремо взятого індивіда, в міжособистісних взаємодіях та міжособистісних стосунках індивідів чи груп людей.

Сваркою ж є гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами; стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Органом поліції ставиться у вину ОСОБА_1 саме те, що 01.05.2023 року у нього з його співмешканкою ОСОБА_2 стався конфлікт в присутності неповнолітньої ОСОБА_3 , в ході якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 штовхали одне одного, кричали, висловлювались нецензурною лайкою, тобто ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_3 , внаслідок чого могла бути або була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_3 .

Проте в своїх поясненнях ОСОБА_2 підтвердила той факт, що між нею та її співмешканцем ОСОБА_1 сталася саме конфліктна ситуація в сім`ї, в ході якої вони штовхали одне одного та ображали нецензурною лайкою.

Враховуючи обставини події, що мала місце 01.05.2023 року о 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , суд вважає недоведеним факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 по відношенню до потерпілої ОСОБА_3 , оскільки подані матеріали дають підстави вважати, що мала місце саме конфліктна ситуація у сім`ї.

Зазначені докази по справі у своїй сукупності не дозволяють зробити висновок «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому правопорушення.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, які б підтверджували вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що здійснення правопорушення ОСОБА_1 не підтверджене відповідними доказами, тому відсутні правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Відтак, на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.7, 247, 283, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя Панчишин А.Ю.