Дата документу Справа № 331/3791/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/3791/22 Головуючий в 1 інст. Кольц Д.М.
Провадження №33/807/451/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжявід 26 квітня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя суду першої інстанції встановив, що 25.09.2022 року о 20-50 годин в м. Запоріжжя, Олександрівський район, пр. Соборний біля буд. 24 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом BMW 3201 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору ALCOTEST DRAGER 6820, результат позитивний 2,16 % проміле, тест №1520, з результатом не згоден. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Подія фіксувалась на бодікамеру 474996. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом залишення транспортного засобу припаркованим без порушень правил ПДР. Про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає постанову незаконною.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що у вказаний протоколі час та місце не здійснював керування транспортним засобом, за кермом перебувала ОСОБА_2 , що підтверджується її поясненнями. При зупинки працівниками поліції транспортного засобу, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не мала посвідчення водія, на водійське сидіння пересів ОСОБА_1 .

Акцентує увагу суду, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого підтвердження в наданих суду матеріалах справи, зокрема в матеріалах відеофіксації правопорушення, а твердження ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом не спростовуються зібраними доказами, що унеможливлює його притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, з відеоматеріалів, які містяться у справі вбачається, що відеофайли мають час, який не узгоджується між собою.

Вказує, що відеозапис не містить фіксування складання та оголошення протоколу, проведення огляду на стан сп`яніння, а в протоколі наявні виправлення у часі його складання.

Зазначає, що працівниками поліції йому було запропоновано проведення огляду на місці за допомогою приладу «Драгер», а після незгоди ОСОБА_1 з висновком тестування, запропоновано проведення огляду у медичному накладі, на що він надав відмову.

У зв`язку із чим вважає, що підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності могла стати саме відмова від проходження освідування у медичному закладі. Натомість працівник УПП прийняв самостійне рішення стосовно перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не маючи достатніх на це доказів.

Просить скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2023р., провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 та адвоката Ненашевої Я.В. про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції на 21.09.2023 року, відсутність клопотань про перенесення судового засідання, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його представника, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 , роздрукованим протоколом приладу «Драгер» від 25.09.2022 р., з результатом 2,16 промілле, в якому зазначено власноручний підпис ОСОБА_1 (а.с. 4);

- направленням на огляд ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с. 5);

- відеозаписом, який міститься на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення диску, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 (а.с.10).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 а) ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи скарги, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом перебувала ОСОБА_2 , яка не мала при собі посвідчення водія, тому за кермо пересів ОСОБА_1 , проаналізувавши зібрані по справі докази, суд відхиляє через їх спростування зафіксованими на відео обставинами.

При цьому, особливості цього провадження дійсно засвідчують відсутність фіксації щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак факт керування підтверджується іншими доказами у справі, які суд не може залишити без уваги.

Так відеозапис, наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля розуміння обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Вищезазначеним відеозаписом події, зафіксовано перебування ОСОБА_1 біля транспортного засобу на місці його зупинки. ОСОБА_1 не висловлює заперечень щодо керування ним автомобілем. Навпаки, особисто підтверджує, що транспортним засобом BMW керував особисто, та зазначає у якому напрямку здійснював рух. На пасажирському сидінні транспортного засобу перебуває жінка, яка пояснень та висловлювань щодо керування транспортним засобом не надавала.

Крім того, відеозапис демонструє висловлювання ОСОБА_1 , що він дійсно порушив правила дорожнього руху та вбачається намагання у діях останнього залагодити ситуацію.

Працівник патрульної поліції називає виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, яка встановлена шляхом подиху останнього.

Зафіксовані: - згода водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». За результатом останнього продуття, спец прилад показав результат вмісту алкоголю 2,16 проміле. Незгода ОСОБА_1 із результатами проведеного тесту. Пропозиція працівниками поліції у зв`язку із незгодою водія з результатами тесту - пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відмова ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду у медичному закладі.

Наведена ОСОБА_1 версія щодо керування автівкою іншою особою з`явилася під час розгляду справи у суді першої інстанції та, з огляду на її спростування дослідженими матеріалами, давали суду підстави для критичної оцінки як пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності, так і пояснень свідка ОСОБА_2 .

На думку апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція ОСОБА_1 спрямована на уникнення останнього від адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.

Твердження апелянта, що відеофайли мають час, який не узгоджується між собою є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення та не містять ознак фальсифікації.

Щодо доводів ОСОБА_1 про виправлення в протоколі часу його складання, апеляційний суд зазначає, що такі розбіжності являють собою суто технічну помилку та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про встановлення правопорушення в діях ОСОБА_1 та ухвалення по суті правильного рішення.

Доводи скарги, що протокол відносно ОСОБА_1 помилково складений за результатами проведення огляду на місці за допомогою приладу «Драгер», а не за відмову від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП та п.7 розділу 1Інструкції, п.6 Порядку передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Так, відеозаписом події зафіксовано добровільне проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Результат позитивний 2,16 % проміле Незгода ОСОБА_1 із результатами проведеного тесту. Пропозиція працівниками поліції у зв`язку із незгодою водія з результатами тесту - пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відмова ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду у медичному закладі.

Отже, враховуючи наявність встановлених працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , його добровільне проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу, результат якого позитивний та складає 2,16 % проміле, то у даному випадку особі вірно інкримінується порушення п.2.9 а ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2023р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення завчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник