Єд. унік. №243/1839/23
Провадження №3/243/1070/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Сидоренко І.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з БПП в містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 296392 від 10.05.2023, зазначено, що 10 травня 2023 року о 21 год. 15 хв. в м. Слов`янськ вул.Я.Мудрого б.67 водій керував транспортним засобом BMW 523i н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 7510, чи проходження такого огляду у медичному закладі відмовився. Від керування усунутий, чим порушив п. 2.5 ПДР України, та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

29 травня 2023 року від захисника ОСОБА_1 - адвоката Прокопцева С.В. до суду надійшло письмове клопотання в якому він просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Так, у вказаному клопотанні зазначено що у даній справі порушено порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП. ОСОБА_1 не відстороняли від керування автомобілем, йому лише запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці, не пояснили, що це його обов`язок, навіть після відмови огляд не проводився у закладі охорони здоров`я, при огляді були відсутні свідки. Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 286392 від 10 травня 2023 року зазначено, що фіксація адміністративного правопорушення проводилася за допомогою невідомого відео пристрою, запис з якого долучено до матеріалів справи. В матеріалах справи взагалі відсутній відеозапис працівників поліції, який би підтверджував факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом. Як вбачається з відеозапису, зробленого на невідомий пристрій, відсутні будь - які докази про те, що ОСОБА_1 , саме, 10 травня 2023 року о 21 годині 15 хвилин дійсно керував вказаним у протоколі транспортним засобом, адже з відеофіксації видно, що автомобіль, в якому перебуває ОСОБА_1 стоїть і до цього авто під`їздить патрульний автомобіль поліції, ніякого факти керування або зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 не зафіксовано. Дати і часу зйомки на відео також немає. Крім того, зйомка переривається і немає безперервної фіксації події. Це говорить про те, що ці файли, зняті з телефону, не можуть бути доказами по справі. Окрім того, вищевказані відеозаписи виготовлені з порушенням розділів ІІ,III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» яким передбачено, що у процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу, а також після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. На диску, наданому в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, містяться три файли відеозапису, зі змісту яких вбачається, що відеозапис переривався. Також крім «сумнівного» відеозапису, інших доказів до протоколу не додано. Відсутнє також письмове направлення до закладу охорони здоров`я, як вимагає Інструкція та ст.266 КУпАП. Крім того з відеозаписів вбачається, що запис зроблений нарізками та маються часові прогалини між кожним відеозаписом, невірні дата і час, що свідчить про неповноцінну відеофіксацію та ставить під сумніви повноту зафіксованої події за участю ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Прокопцев С.В. були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак не використали свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, захисник надав суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності та просив задовольнити клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у повному обсязі.

На підтвердження провини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надані наступні докази:

* протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 296392 від 10.05.2023, відповідно до якого, 10 травня 2023 року о 21 год. 15 хв. в м. Слов`янськ вул.Я.Мудрого б.67 водій керував транспортним засобом BMW 523i н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 7510, чи проходження такого огляду у медичному закладі відмовився. Від керування усунутий, чим порушив п. 2.5 ПДР України, та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП;

* рапорт поліцейського взводу №1 роти №2 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП капрала поліції Кравченко В. відповідно до якого, під час патрулювання м.Слов`янськ по вул.Я.Мудрого, біля буд.№67, 10.05.2023 о 21 год. 15 хв. в комендантську годину, було зупинено транспортний засіб BMW 523 І н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 під час спілкування з водієм, було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. В наслідок чого водію, було запропоновано пройти тест на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора драгер Alcotest 7510 на місці зупинки транспортного засобу або пройти такий огляд в медичному закладі на, що даний громадянин відмовився;

* відеозаписи, відповідно до яких співробітниками поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти у встановленому законом порядку медичний огляд на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та ін.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом- виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З огляду на викладене, слід зазначити, що керуванням транспортним засобом є умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу. Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння ( наркотичного чи алкогольного).

Однак, під час дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, долучених відеозаписів встановлено, що будь-яких підтверджень того, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, дату, час та місці, дійсно керував транспортним засобом, у зв`язку з чим неможливо об`єктивно встановити факт керування автомобілем ОСОБА_1 .

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, слід звернути увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Також, слід звернути увагу на те, що розмір штрафу в декілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати по Україні, а проведений порівняльно-правовий аналіз із санкцією, яка передбачена за порушення правил дорожнього руху і міститься в Кримінальному кодексі України (частина перша статті 286) свідчить, що штраф за вказане адміністративне правопорушення перевищує розмір штрафу за кримінально каране діяння за національним законодавством України. На проблему співвідношення санкцій звертало увагу і Головне науково-експертне управління Верховної ради України надаючи свій висновок на зазначений проект закону.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Також слід зауважити, що в деяких інших справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, слід звернути увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку. В цій ситуації на думку суду в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 35, 130, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко