Справа № 226/802/23
Провадження № 3/226/231/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Коваленко Тетяна Олександрівна, розглянувши матеріал, що надійшов з Відділення поліції № 2 Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а:

За протоколом про адміністративне правопорушення 22 лютого 2022 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 влаштував сварку матері ОСОБА_2 , під час якої висловлювався грубою нецензурною лайкою на її адресу, чим скоїв психологічне насильство у сім`ї, чим міг заподіяти шкоду її психічному здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VІІІ та скоїв правопорушення, передбачене частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання . ОСОБА_1 не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини та положень діючого законодавства, кожна сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, відповідно до вимог статті 129 Конституції України та статті 11 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається у судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатися про час та місце розгляду справи.

Надавши оцінку протоколу та доданим до нього матеріалам, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, та ін.

Відповідно до ч.1ст.173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), повторно, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 інкримінується психологічне насильство по відношенню до своєї матері за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, суть адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, в порушення вимог ст.256 цього кодексу у протоколі викладена неповно, ознаки складу адміністративного правопорушення не зазначені, хоча з долучених до протоколу матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 протягом року повторно вчинив домашнє насильство.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до частини другої статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, а всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи.

Так як притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в діянні особи складу адміністративного правопорушення, чого судом не встановлено, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.33-35, 173-2, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.173-2 КУпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.О. Коваленко