печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року суддя Печерського районного суду м. Києва Бортницька В.В., розглянувши заяву судді Шапутько С.В. про самовідвід від розгляду адміністративної справи, яка надійшла з Ради адвокатів Полтавської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, -

встановив:

В провадження судді Печерського районного суду м. Києва Бортницької В.В. надійшла заява судді Шапутько С.В. про самовідвід від розгляду адміністративної справи, яка надійшла з Ради адвокатів Полтавської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Зазначена заява обґрунтована тим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , судді Шапутько С.В. особисто знайомий та перебуває з ним в соціальних стосунках поза межами професійної діяльності.

Сторони у справі, які повідомлялись судом належним чином, в судове засідання не з`явились.

Вивчивши заяву про самовідвід, суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У п. п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09.11.2006 (заява N 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" N 8 від 13.06.2007 р. наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. суддя зобов`язаний, зокрема: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

У статті 15 Кодексу суддівської етики України, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

В той же час, у КУпАП відсутні норми, що регулюють підстави та порядок відводу (самовідводу) судді. Разом з тим відсутність в КУпАП правової регламентації процедури відводу або самовідводу судді не звільняє професійного суддю від виконання ним основного обов`язку по неупередженому розгляду справ. При цьому діючі КПК, ЦПК, КАС передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому в даному випадку є необхідність у застосуванні аналогії права.

Діюче законодавство України не передбачає заборону на застосування процесуальних норм за аналогією, якщо мета їх застосування направлена на здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, в силу вимог ст. 7 КУпАП.

Оскільки питання відводу судді чинним КУпАП не врегульоване, суддя керується п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, відповідно до якого наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді є обставиною, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Так, з метою уникнення в подальшому будь-яких сумнівів щодо неупередженості судді в очах стороннього спостерігача, забезпечення дотримання вимог суддівської етики, суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити заявлений самовідвід у зазначеній справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 245, 248, 257, КУпАП, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про самовідвід судді Печерського районного суду м. Києва Шапутько С.В. - задовольнити.

Відвести суддю Печерського районного суду м. Києва Шапутько С.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення 757/17713/23-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Бортницька