Справа № 944/4986/22 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М.
Провадження № 33/811/304/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року,

встановив:

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вказаної постанови, 27 вересня 2022 року о 16год. 15хв. ОСОБА_1 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець», територія Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіку Польща пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Сполучених Штатів Америки для виїзду за кордон № НОМЕР_1 виданий 29 липня 2016 року на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . В процесі перевірки документів відносно даного громадянина відбулося спрацювання бази даних «ГАРТ-1/П» (БД 1-2, індекс «В» - доручення щодо додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону особами або їх в`їзду на тимчасово окуповану територію України чи виїзду з неї). Під час інформування ініціатора доручення та проведення співбесіди було встановлено, що він є громадянином України згідно витягу з бази даних ДМСУ (форма №1) та володіє паспортом серії НОМЕР_2 виданий 25 вересня 2019 року на установчі дані громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; який відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України. Даним фактом вищевказаний громадянин порушив вимоги ст. ст. 2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, тобто здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

На вказану постанову особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП. Здійснювати розгляд апеляційної скарги без участі апелянта та його захисника.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом повною мірою не додержано вимог закону, тому судове рішення у справі не можна вважати законним та обґрунтованим, а отже, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Зазначає, що ОСОБА_5 є громадянином Сполучених Штатів Америки, де постійно проживає понад 20 років (а.с.4), а також громадяни України (а.с.5).

При цьому слід враховувати, що чинним в Україні законодавством відповідальності - за множинне громадянство не передбачено.

Звертає увагу, що згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 зі змінами, пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Цим же законом передбачено, що паспортний документ - це виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.

Стверджує, що ОСОБА_5 при перетині кордону на виїзд з України пред`явив дійсний паспорт громадянина НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , який йому належить, строком дії до 28.07.2026 року, містить усі необхідні реквізити, виданий уповноваженим державним органом іншої держави, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави та визнаний Україною.

Акцентує увагу, що доказів того, що ОСОБА_5 , виїжджаючи з України та надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Сполучених Штатів Америки діяв з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів, суду не надано і у матеріалах справи таких доказів не міститься.

Вважає, що зазначене в сукупності дає підстави виснувати про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-1 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю.

Законний представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_7 27.04.2023 року подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримавши вимоги, викладені в апеляційній скарзі, а тому суд, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ №283804 від 27.09.2022, рапортами інспекторів прикордонної служби ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також іншими доказами, які наявні в матеріалах справи

Заперечення ОСОБА_1 вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у скоєному, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч.2 ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов як: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на зазначене, закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі прийняття постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, передбачені ст. 280 КУпАП, апеляційний суд прийшов до переконання, що суддею місцевого суду обґрунтовано встановлено вину ОСОБА_1 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

У зв`язку з вищенаведеним, апеляційний суд вважає постанову місцевого суду законною і обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.