Номер провадження: 3/161/3412/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Луцьк 28 серпня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Івасюти Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , -

- за ч.3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 156 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 755557 від 20.06.2023 вбачається, що 20.06.2023 о 14 год. 10 хв. ОСОБА_1 в м. Луцьку по вул. Захарова, 12А, здійснила продаж 1 пачки цигарок «Кемел» за 40,00 грн. гр. ОСОБА_2 , чим порушила п. 11 ч.1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 156 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання SMS-повідомлення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що від ОСОБА_1 не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд установив таке.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, є факт реалізації, тобто торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести факт продажу з рук алкоголю, цигарок, тощо.

Однак органом, що склав адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , не надано жодних доказів на підтвердження того, що остання у вказаний у протоколі день та час продала з рук 1 пачку цигарок «Кемел» за 40,00 грн. гр. ОСОБА_2 .

Із письмових пояснень ОСОБА_2 , вбачається, що він був зупинений працівниками поліції, які побачили у нього в руках цигарки, які були без акцизних марок та запитали де він їх придбав, на що він відповів що у Лесі на склотарі.

Такі письмові пояснення ОСОБА_2 суддя до уваги не приймає, оскільки вони є неконкретизованими та містять суттєві суперечності із протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 755557 від 20.06.2023.

Крім цього, судді не надано належних та допустимих доказів (фото, відео, аудіо фіксацію), що ОСОБА_1 реалізувала ОСОБА_2 цигарки, які зазначені у протоколі.

Наведені обставини в сукупності, не дають судді поза розумним сумнівом дійти висновку, що ОСОБА_1 20.06.2023 о 14 год. 10 хв. здійснила продаж 1 пачки цигарок «Кемел» за 40,00 грн. гр. ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 156 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом«поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований уп.43рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008р.у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Судова практика свідчить, що у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положення ч.2 ст.7 КУпАП вказують на те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути беззаперечним доказом його вини в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких належних та об`єктивних, достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП до протоколу долучено не було та судді не надано.

Таким чином, розглядом справи в суді встановлено, що обставини, які були викладені у протоколі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не знайшли свого підтвердження та не доводяться жодними належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, суддя дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 33-35, 247, 283-284, 287 КУпАП, на підставі ч.3 ст.156 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.156 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта