Номер провадження: 33/813/2038/23
Номер справи місцевого суду: 503/443/22
Головуючий у першій інстанції Калашнікова Т. О.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Лупши В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 18 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кодимського районного суду Одеської області від 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що19 квітня 2022 року о 21 год. 55 хв. водій ОСОБА_1 в с. Мала Слобідка Подільського району Одеської області по вул. Центральній допустив керування транспортним засобом марки «Ford Scorpio» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Драгер» із визначеним результатом згідно даних тестування № 1252 від 19 квітня 2022 року 1, 14 проміле, тим самим своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 18 квітня 2023 року та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не дотримано вимоги ст. 276 КУпАП, оскільки при розгляді справи не враховано, що місце його проживання знаходиться у межах Подільського району Одеської області, а тому на думку апелянта, справу не мав розглядати Кодимський районний суд Одеської області, тоді як на переконання апелянта справа підсудна виключно Котовському міськрайонному суду Одеської області. Зазначає, що всупереч приписам ст. 277-2 КУпАП судом не дотримано вимоги щодо його своєчасного та належного сповіщення про дату, час та місце розгляду справи, чим фактично позбавлено його права на захист. Посилаючись на відеозапис, що міститься в матеріалах справи, апелянт зазначає, що на місці події, окрім нього у автомобілі знаходилася ще одна особа, яку правоохоронці не допитали, відомості про неї у якості свідка до протоколу про адміністративне правопорушення не вносили. Відповідно до відеозапису з місця події не убачається в який час здійснювалося спілкування між ним та правоохоронцями, та коли було складено протокол про адміністративне правопорушення. Водночас з цього відеозапису убачається, як він за допомогою пристрою «Драгер» пройшов тест на стан алкогольного спяніння, та за результатами огляду прилад зафіксував 1,14 проміле алкоголю в крові, однак з відеозапису не убачається, що: автомобіль було зупинено під час керування ним, час коли він проходив огляд на стан сп`яніння, пропозиція поліцейського щодо його права на оскарження результатів цього тесту, шляхом звернення до відповідної медичної установи. Також суд не звернув увагу на те, що у матеріалах справи відсутній висновок алкотестеру «Драгер», а також не міститься інформації про те, чи знаходився пристрій у належному технічному стані, та чи проходив періодичну калібровку. На квитанції про проходження тесту на пристрої «Драгер» зазначена дата проходження 02 квітня 2019 року, а тому цей документ не може виступати в якості доказу у справі. На думку апелянта, матеріали справи не підтверджують наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Також в апеляційній скарзі апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що про існування оскаржуваної постанови суду йому стало відомо лише 22 вересня 2023 року, а тому просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 18 квітня 2023 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 19 квітня 2023 року і закінчився 28 квітня 2023 року.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток за адресою його місця проживання, однак ця поштова кореспонденція була повернута на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 9,10, 13,14).У матеріалах справи відсутні відомості щодо вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови у межах строку на апеляційне оскарження, у той час як ОСОБА_1 отримав копію постанови суду лише 22 вересня 2023 року, з апеляційною скаргою звернувся 02 жовтня 2023 року.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає наведені апелянтом доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не оспорюється факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння, як і не заперечується та обставина, що він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру «Драгер», результати такого огляду апелянт під сумнів не ставить. Також ОСОБА_1 не заперечує, що обставини проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч. 3 ст. 266 КупАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6ст. 266 КУпАП).

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Iнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

Так розділом II указаної Інструкції визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7).

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10).

Наведені вище приписи національного законодавства правоохоронцями дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема до одних із таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, актом огляду, а також іншими документами.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №504574 від 19 квітня 2022 року, розруківці результатів приладу «Драгер», акті огляду, письмових поясненнях ОСОБА_1 , відеозаписі, наданому правоохоронцями.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №504574 від 19 квітня 2022 року, поліцейськими зафіксовано, що: «19 квітня 2022 року о 21 год. 55 хв. в с. Мала Слобідка, по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння згідно огляду ARLH-0165 який проводився на місці зупинки зі згоди водія, тест №1252, результат тесту 1,14%, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень чи б то заперечень.

У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», зазначено: «пояснення додаються».

З письмових пояснень, записаних поліцейським зі слів ОСОБА_1 , належність, допустимість та достовірність, яких як джерела доказу апелянтом не заперечується, убачається, що ОСОБА_1 підтвердив, що він був зупинений працівником поліції, під час перевірки документів, йому було повідомлено, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме характерний запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя, йому було запропоновано пройти тест на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого склав 1,14%. Також містяться доповнення про те, що напередодні він вживав горілку». Ці пояснення засвідчені підписом ОСОБА_1 , факт підписання цих пояснень, а також достовірність інформації, викладеної у ній, апелянт не заперечує.

Таким чином на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував той факт, що саме він керував транспортним засобом за обставин, встановлених та зазначених поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення.

Та обставина, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейськими не залучено особу, яка знаходилася у салоні автомобілі разом з ОСОБА_1 у якості свідка, не впливає на повноту зібрання доказів у справі та фіксування обставин цієї справи, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 251 КУпАП тягар доказування доведеності винуватості вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, покладається на правоохоронців, тоді як залучення особи до складення протоколу у якості свідка, є дискреційними повноваженнями уповноваженої особи на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не порушує питання про залучення вказаної особи до участі у справі у якості свідка, його допиту під час апеляційного перегляду справи, апелянт не наводить аргументів на предмет доведеності того, яку саме інформацію (відомості) може повідомити ця особа, що б свою чергу впливало на повноту встановлення обставин справи.

У змісті протоколу, а саме графі «до протоколу додаються» зазначено: «пояснення, диск з відео, тест на алкоголь, акт огляду».

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 без будь-яких зауважень засвідчив власним підписом і відомості, які зафіксовані та відображені у чеку-роздруківці спеціального технічного засобу алкотестеру «Drager» Alcotest 6820 від 19 квітня 2022 року та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто погодився з тим, що він як особа, яка керувала транспортним засобом на вимогу поліцейського на місці зупинки транспортного засобу, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, яким установлено в його крові 1,14 проміле, при максимально допустимій нормі 0,2 проміле.

Таким чином, аргументи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутній висновок пристрою «Драгер», є неспроможними, оскільки як убачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейськими долучено результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведені за допомогою технічного засобу, роздруковані на папері, за наслідками проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.

Твердження апелянта про те, що у роздрукованих результатах огляду, зазначена дата проходження 02 квітня 2019 року, апеляційний суд розцінює критично, оскільки з результатів технічного засобу «Drager» 6820 (чеку-роздруківки) убачається, що датою проходження огляду є саме 19 квітня 2022 року о 21:58 год., тобто день складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Аргументи апелянта на предмет того, що технічний засіб міг знаходитися у неналежному технічному стані, а також, що відсутня інформація щодо проходження цим засобом періодично ї калібровки апеляційний суд відхиляє, оскільки як убачається з (чеку-роздруківки) датою калібрування є 15 грудня 2021 року, огляд водія проводився 19 квітня 2022 року, тобто на момент проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, річний інтервал калібрування цього технічного засобу не закінчився.

Із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису, належність та допустимість якого як джерела доказу апелянт не оспорює, убачається, що у ході спілкування поліцейських з водієм, у останнього правоохоронці виявили ознаки алкогольного сп`яніння, тоді як ОСОБА_1 підтвердив, що вживав алкоголь, а саме горілку. У зв`язку з чим поліцейський висловив на адресу ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, на що ОСОБА_1 погодився. За результатами проходження огляду, у вказаний спосіб, цифровий показник спеціального технічного засобу алкотестеру «Drager» Alcotest 6820 зафіксував наявність у вмісті крові ОСОБА_1 1,14 проміле алкоголю. Заперечень з приводу процедури проходження огляду, чи його результатів ОСОБА_1 не висловлював. За таких обставин, правоохоронцями було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням ним вимог п.2.9а ПДР.

Так, дійсно матеріали відеозапису, які долучені до справи, не містять фіксації обставин, за яких транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено поліцейськими, однак з відеозапису убачається, що на час початку відеофіксації саме ОСОБА_1 знаходився у автомобілі на місці водія транспортного засобу, на вимогу поліцейського пред`явив посвідчення водія. Як свідчить відеозапис та сукупність доказів у справі, протягом усього часу відеофіксації обставин спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, проходження ним медичного огляду та складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, як і не вказував, що автомобілем керувала інша особа, на вимогу правоохоронців виконав вимоги п.2.5 ПДР, які покладають на водіїв транспортного засобу обов`язок проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для закриття провадження у справі з підстав недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Та обставина, що сам по собі відеозапис, не містить часу фіксування обставин, за яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, не може слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду, закриття провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 не заперечує той факт, що він на місці зупинки транспортного засобу, проходив огляд на місці зупинки за допомогою алкотестеру, і ці події фіксувалися поліцейськими за допомогою засобів відеофіксації, у той час як з чеку-роздруківки алкотестеру «Драгер» 6820 убачається, що ОСОБА_1 проходив медичний огляд 19 квітня 2022 року о 21:58 год. Отже обставини, встановлені правоохоронцями, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають фактичним обставинам подій, за яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 погодився із результатами огляду, отриманими за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру «Драгер», про що свідчать його підписи у чеку-роздруківці та акті огляду, у поліцейських не виникало обов`язку пропонувати водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, оскільки лише у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я (п.7 розділу I Інструкції).

Згідно із приписами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово викликався в судові засідання, шляхом спрямування на його адресу повісток про виклик до суду, однак ця поштова кореспонденція була повернута на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 8,9, 13,14).

Таким чином доводи ОСОБА_1 про те, що він не викликався в судове засідання, спростовуються матеріалами справи.

Переглядаючи цю справу апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі справі «Серявін та інші проти України», де ЄСПЛ зазначав: «ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті».

Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 водночас, це не вплинуло на правильність висновку судді про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості захищати власні інтереси у справі, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обґрунтування власної позиції, і це право ОСОБА_1 було забезпечено апеляційним судом, шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження. Отже апеляційним судом забезпечено реалізацію права ОСОБА_1 бути "почутим", тим самим дотримано гарантії справедливого розгляду справи.

Під судом у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом.

Згідно із ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Як убачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №504574 від 19 квітня 2022 року правоохоронцями установлено, що місцем вчинення інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є с. Мала Слобідка.

Відтак, за вказаних обставин, за загальним правилом, справа про адміністративне правопорушення, з огляду на імперативні приписи ч. 1 ст. 276 КУпАП, має розглядатися у межах адміністративно-територіальної юрисдикції суду, яка поширює свою дію на с. Мала Слобідка, Подільського району (колишній Кодимський район) Одеської області.

За таких обставин справа ця про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянута Кодимським районним судом Одеської області, як судом, встановленим законом.

Твердження апелянта про те, що справу мав розглядати саме Котовський районний суд Одеської області є безпідставними, оскільки не гуртуються на вимогах закону.

Іншими доводами апеляційну скаргу ОСОБА_1 не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Кодимського районного суду Одеської області від 18 квітня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Кодимського районного суду Одеської області від 18 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко