Справа № 455/1511/23 Головуючий у 1 інстанції: Пошивак Ю.П.
Провадження № 33/811/1333/23 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю захисника Дахновського В.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 6 вересня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 16.07.2023 року о 00 годині 44 хвилин в с.Бабино Самбірського району Львівської області, керував автомобілем, марки «Audi 80», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 6 вересня 2023 року та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, вказує, що він разом із володільцем транспортного засобу ОСОБА_2 , який перебував за кермом, рухалися на автомобілі додому. Вдалині побачили автомобіль поліції, після чого ОСОБА_2 запропонував йому, ОСОБА_1 , пересісти на крісло водія, оскільки він вживав алкоголь та не мав при собі водійського посвідчення. Він пересів на крісло водія, коли автомобіль вже був зупинений і саме в той час до нього під`їхали працівники поліції, які склали протокол за керування автомобілем у нетверезому стані. Вказаний протокол він не підписував, оскільки автомобілем не керував. Зазначає, що не може керувати автомобілем, оскільки є інвалідом дитинства з пошкодженням суглоба правої ноги, що унеможливлює керування легковим транспортом без додаткового обладнання чи підлаштування механізмів для керування. Зазначені обставини підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 . При цьому на відеозаписі ОСОБА_2 також стверджує, що саме він керував автомобілем.

Апелянт категорично заперечує факт керування транспортним засобом та зазначає, що знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. При цьому з наявного у матеріалах справи відеозапису не вбачається, ким саме зупинений автомобіль, хто був за кермом, йому не роз`яснено наслідки складення протоколу тощо.

У судовому засіданні адвокат Дахновський В.Т., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив таку задовольнити.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судові засідання 16 жовтня 2023 року та 3 листопада 2023 року, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

За таких обставин, з огляду на вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, з метою дотримання розумних строків розгляду, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 липня 2023 року серії ААД №279184 (а.с. 2), ОСОБА_1 16 липня 2023 року о 00 годині 44 хвилин в с.Бабино Самбірського району Львівської області, керував автомобілем, марки «Audi 80», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з рапортом поліцейського СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Ю.Банахевича (а.с. 5), 16 липня 2023 року він спільно з інспектором ОСОБА_3 перебував на службі. В ході патрулювання близько 00:44 год. в с. Бабино Самбірського району ними було помічено автомобіль марки «Audi 80», н.з. НОМЕР_1 , у якого були явні ознаки технічної несправності, а саме відламане ліве бокове дзеркало огляду. Після зупинки вказаного транспортного засобу, за кермом було виявлено особу чоловічої статі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: алкоголь з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. В подальшому було встановлено, що за кермом перебував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Грозьово Самбірського району, котрий керував автомобілем та на вимогу працівників поліції не надав посвідчення водія відповідної категорії, пояснюючи, що забув його вдома. Водію було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера 6820 (Драгер) або в медичному закладі, на що останній відмовився. Тому на водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті обставини підтверджуються і долученим до матеріалів справи відеозаписом, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Крім цього, вказаним відеозаписом спростовуються також доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки, згідно з наданими медичними документами, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи з дитинства та придатний до керування автомобільним транспортом з ручним керуванням. Так, як слідує з вказаного відеозапису, на ньому зафіксовано рух автомобіля марки «Audi 80», н.з. НОМЕР_1 , по дорозі. Після зупинки автомобіля, у момент, коли до нього підійшли працівники поліції, за кермом такого знаходиться ОСОБА_1 , який, на вимогу поліцейського, заглушив двигун автомобіля. В подальшому, після роз`яснення причин зупинки та намагання встановити особу водія, ОСОБА_1 , який спочатку назвався іменем ОСОБА_4 , намагався втекти з місця події, заявляв, що це його машина. Крім цього, вказаний водій у некоректному тоні спілкувався з працівниками поліції, казав, що можуть забрати собі його права, а він купить собі нові, що він викличе знайомого митника, який роз`яснить поліцейським, як треба поводитись. При цьому ОСОБА_1 не зазначав про те, що автомобілем керував не він, а інша особа, зокрема ОСОБА_2 , як про це стороною захисту було заявлено під час судового розгляду. Також він не вказував і на те, що через встановлену групу інвалідності не може керувати автомобілем, за кермом якого знаходився.

Окрім цього, стороною захисту не представлено жодних даних стосовно того, що автомобіль марки «Audi 80», н.з. НОМЕР_1 , який, зі слів ОСОБА_1 , належить йому, не обладнаний додатковим обладнанням для здійснення ручного керування. Не надано суду і доказів того, що пред`явлений медичний висновок має обов`язковий, а не рекомендаційний характер.

Наведене, у сукупності з поведінкою ОСОБА_1 на місці зупинки автомобіля, який, не зважаючи на пошкодження суглоба правої ноги, намагався втекти з місця події, дає апеляційному суду підстави вважати, що вказана версія є обраною ОСОБА_5 лінією захисту, спрямованою на уникнення відповідальності за вчинене, яка, до того ж, суперечить іншим матеріалам справи.

У своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З огляду на те, що на наявному у матеріалах справи відеозаписі зафіксовано рух автомобіля марки «Audi 80», н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого у момент зупинки перебував ОСОБА_1 , який, на вимогу працівника поліції, заглушив двигун цього транспортного засобу, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта щодо відсутності доказів керування ним вказаним автомобілем.

При цьому апеляційний суд бере до уваги, що автомобіль під керування ОСОБА_1 було зупинено о 00 годині 44 хвилини, тобто під час дії комендантської години, встановленої на території Львівської області на час воєнного стану.

За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 8 липня 2020 року, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Перепустка - це виданий комендатурою документ, що надає особам, зокрема тим, які керують транспортними засобами, дозвіл на перебування в певний період доби на території, де запроваджено комендантську годину.

Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.

Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 року №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Все вищевказане узгоджується з статтями 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, за вказаних обставин, зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка його документів є законними.

Окрім цього, після зупинки зазначеного транспортного засобу у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, вказані в акті огляду, а саме: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів (а.с. 7).

Наведене стало підставою для висловлення поліцейським вимоги ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, що відповідає вимогам п. 2.5 ПДР, а також положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

Так, пунктом 2.5 ПДР визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 6 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк