Центральний районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

20.12.2023р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює слюсарем ТОВ "Чорноморські яхти", згідно протоколу мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали адміністративного протоколу серії ААД №561870 від 24.10.2023р., складеного у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу 24.10.2023р. близько 15:10 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Mercedes-Benz Sprinter" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по вул. В. Морській в районі буд. №14, маючи явні ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді вираженого тремтіння пальців рук, звужених зіниць очей, які не реагують на світло, неприродної блідості обличчя. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на з`ясування стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом медичному закладі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не погодився із обставинами вчиненого правопорушення. Пояснив, що керував т/з "Mercedes-Benz Sprinter" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по вул. В. Морській та був зупинений працівниками поліції, які запідозрили ознаки наркотичного сп`яніння, хоча він не вживав будь-яких заборонених речовин. В подальшому інспектори поліції замість пропонування проходження огляду, запропонували ОСОБА_1 відмовитися від огляду.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до протоколів, приходжу до наступних висновків.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, згідно протоколу серії ААД №561870 дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При складанні протоколу за ст. 130 КУпАП, у разі порушення водієм п. 2.5 ПДР, працівниками поліції мають бути надані доказі щодо: 1/ керування особою транспортним засобом та законності підстав зупинки транспортного засобу; 2/ наявності ознак сп`яніння; 3/ відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Відсутність доказів щодо сукупності вказаних ознак, може слугувати підставою до закриття адміністративного провадження.

У якості доказів провини ОСОБА_1 до матеріалів справи окрім самого адміністративного протоколу додано оптичний диск з відеозаписом з натільної камери працівника поліції.

В ході огляду відеозапису встановлено наступне. Працівники поліції зупиняють т/з "Mercedes-Benz Sprinter" реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням ПДР. В ході спілкування поліцейський стверджує про наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння та питає чи буде він проходити огляд на з`ясування стану наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомляє, що має захворювання на кандидоз, наркотичних речовин взагалі не вживає, однак не заперечує щодо проходження огляду. Надалі працівник поліції ще декілька разів перепитує про необхідність проїзду до медичного закладу, на що водій повторно пояснює що не проти проходження огляду, але не бачить в цьому сенсу, оскільки лабораторні дослідження нічого не виявлять та це є марнуванням часу. В подальшому працівник поліції вказує, що водій може просто відмовитися від огляду, водійське посвідчення не буде вилучатися та суд вже встановить поважність причин відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому поліцейський взагалі не роз`яснює наслідків такої відмови та санкції за порушення п. 2.5 ПДР України. У зв`язку з чим ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду та на нього складається протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи зафіксовані відеозаписом обставини, вбачається, що жодної ознак наркотичного сп`яніння, які були зазначені працівниками поліції у протоколі у ОСОБА_1 не встановлено - поведінка адекватна, пальці рук не тремтять. Твердження про ознаку "звужені зіниці очей, які не реагують на світло" є сумнівним, оскільки події відбуваються в умовах денного сонячного освітлення.

Таким чином відсутність ознак сп`яніння вказує про необґрунтованість та безпідставність вимоги працівників поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на з`ясування стану наркотичного сп`яніння, в той же час його рішення про відмову в такому випадку не можна вважати порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.