КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1697/23
Провадження № 3/552/936/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2023 року суддя Київського районного суду м. Полтави Логвінова О.В., за участі адвоката Болтіка А.С. розглянувши матеріали, що надійшли з УПП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не повідомив, за ч.5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 25.03.2023 року в 00 год. 52 хв. в м. Полтава, вул. Юрія Тимошенка 6 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи особою позбавленим права керування таким транспортним засобом, а також не отримував посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчиненно повторно протягом року, за ч. 2 ст. 126 КУпАП був притягнутий 08.12.2022 року, своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Адвокат Болтік А.С. в судовому засіданні пояснив, що виходячи із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №384971 від 25.03.2023 р. відносно ОСОБА_1 вбачається, що о 00 годині 52 хвилин в м. Полтава громадян ОСОБА_1 керував ТЗ позбавленим права керування таким ТЗ, а також не отримував посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчинено повторно протягом року за ч. 2 ст. 126 КУпАП був притягнутий 08.12.2023 р., чим порушив ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» та постанову КМУ №340 .Свою вину по даній справі ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі з огляду на нижчевикладене.

24.03.2023 р. ввечері близько 23:00 год. вітчиму ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_2 (проживає цивільним шлюбом з матір`ю ОСОБА_1 ) були завдані тілесні ушкодження, а саме забійна поверхнева рана надбрівної дуги справа, забійна поверхнева рана спинки носа, садна обличчя, підшкірні гематоми (довідка додається) його госпіталізували до КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської МР» відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги, близько 00:30 год 25.03.2023 р. після надання необхідної допомоги його відпустили додому, у зв`язку з тим, що у вказаний період часу діяла комендантська година і будь-який громадський транспорт не функціонував, ОСОБА_1 був вимушений діючи в стані крайньої необхідності сісти за кермо ТЗ, хвилюючись за здоров`я свого вітчима щоб доставити його додому оскільки після побиття він потребував спокою та медичної обробки отриманих ран.

Після того як ОСОБА_1 відвіз вітчима додому та вже рухався до себе він був зупинений працівниками поліції, він відразу їх повідомив, що вітчима побили і тому він здійснює рух (все це підтверджується відеозаписом який знаходиться в матеріалах справи) та показав довідку з лікарні, але інспекторів поліції це не влаштувало і відповідно був складений вказаний протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 1 завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя.

Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до статті 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, наведеною у постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 (адміністративне провадження № К/9901/15521/18).

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Таким чином, суду необхідно встановити, чи були вчинені гр. ОСОБА_1 дії, які кваліфіковано працівником поліції як адміністративне правопорушення, у стані крайньої необхідності.

Із Довідки №3336 ОСОБА_2 (який є мені близькою людиною, а саме вітчимом) від 24.03.2023р. в нього констатовано «забійна поверхнева рана надбрівної дуги справа. Забійна поверхнева рана спинки носа, садна обличчя, підшкірні гематоми» .

З вищевикладеного слід дійти висновку, що гр. ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності з метою не допустити негативних наслідків для життя і здоров`я близької людини свого вітчима, якого супроводжував до лікарні для надання останній невідкладної кваліфікованої медичної допомоги та забирав з лікарні оскільки інших видів транспорту не було доступно під час комендантської години.

Обставини справи свідчать про те, що небезпека, яка виникла для життя і здоров`я гр. ОСОБА_2 у зв`язку із нанесенням йому тілесних ушкоджень, була дійсною та реальною. Через відсутність у сім`ї інших осіб, які могли б управляти транспортним засобом, вона не могла бути усунута іншими засобами. При цьому, слід констатувати, що заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернута шкода.

Отже, на підставі вищевикладеного в діях особи яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. На підставі вищевикладеного, наголошуємо, що ОСОБА_1 керував вказаним ТЗ в стані крайньої необхідності для усуненням небезпеки, яка виникла для життя і здоров`я гр. ОСОБА_2 його вітчима.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ААД № 384971 від 25.03.2023 року, пояснення, постанову про від 08.12.2022 року, постанову Київського районного суду м. Полтави від 12.01.2023, суддя вважає що, факт підтвердження порушення водієм ОСОБА_1 ПДР не встановлено, в діях адмінпритягуваного відсутній склад адміністративного правопорушення, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, не знайшов свого підтвердження.

За змістом статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

За змістом вимог ст. 62 Конституції України в Україні діє презумпція невинуватості, коли особа вважається невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому Законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості згідно ст. 62 Конституції України, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши адмінпритягуваного ОСОБА_1 суд вважає, що, справу слід закрити, в зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 247 ч. 1, 283, 284, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Логвінова