Справа № 164/375/22 Провадження №33/802/227/23 Головуючий у 1 інстанції:Токарська І. С.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Маневицького районного суду Волинської області від 22 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 496 гривень 20 коп. судового збору.

Не погодившись з вказаною постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, яке просить розглянути у новому складі суду. Зазначене клопотання мотивує тим, що хоча розгляд справи і відбувся 22 червня 2022 року, однак копію постанови він фактично отримав лише 27 червня 2022 року. Так як йому не було роз`яснено порядок обчислення строку на апеляційне оскарження, вважає причини його пропуску поважними. Просить пропущений ним строк поновити, а справу прийняти до розгляду.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, доходжу такого висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не отримання особою копії постанови.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що хоча розгляд даної справи 22 червня 2022 року і відбувся з його участю, однак, копію зазначеної постанови ним було отримано лише 27 червня 2022 року. Також зазначає про необізнаність із порядком обчислення строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції який, як він вважав, обчислюється календарними днями.

Оцінюючи такі його доводи, вважаю їх безпідставними.

Установлено, що постанову у даній справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 винесено 22 червня 2022 року, відтак строк на її апеляційне оскарження закінчився 04 липня 2022 року (02, 03 липня 2022 вихідні дні).

Матеріалами справи, а також змістом оскаржуваної постанови судді підтверджується присутність ОСОБА_1 при розгляді даної справи у Маневицькому районному суді Волинської області. Відтак, останній був обізнаний із змістом прийнятого рішення, його мотивами, а також із порядком та строком апеляційного оскарження, роз`яснених йому суддею безпосередньо після проголошення постанови, копія якої була отримана ним у день розгляду справи, відповідно до наявної у матеріалах справи письмової розписки, засвідченої особистим підписом ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, а також того, що законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції виключно з моментом її винесення, не вважаю наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи такими, що дають підстави для поновлення строку подачі апеляційної скарги постанови судді від 22 червня 2022 року.

Окрім того, зазначеним доводам неодноразово надавалась оцінка суддями апеляційного суду. Однак, ОСОБА_1 продовжує подавати аналогічні за змістом клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції, не наводячи інших відмінних причин, у підтвердження поважності пропуску такого строку.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку було відмовлено.

Апелянт пропустив строк апеляційного оскарження судового рішення, і хоча порушує питання про його поновлення, однак, поважних причин пропуску цього строку, не наводить.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку апеляційного оскарження постанови судді Маневицького районного суду Волинської області від 22 червня 2022 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя