ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О. М.

за участю секретаря Чистої В. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Криве Озеро, Миколаївської області, працюючий ВП «ПАЕС», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Згідно постанови судді, 28 травня 2023 року о 11:48 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_3 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначив, що при розгляді справи не було враховано того факту, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього було складено з численними порушеннями, зокрема, неправильно зазначена адреса проживання АДРЕСА_2 , замість правильної АДРЕСА_1 . Крім того, у протоколі неможливо прочитати рукописний текс, що унеможливлює взагалі визначити суть справи.

Зазначив, що судом не були допитані працівники поліції, які складали протокол, а суд першої інстанції взяв на себе функцію обвинувачення, що грубо порушує діюче законодавство.

Пояснив, що на час складання щодо нього протоколу було відкрите провадження про розлучення. Вказав, що він з колишньою дружиною на час складання протоколу вже не вели спільний побут, були один одному зовсім сторонніми особами. Потерпіла проживає в одній квартирі, але він з нею не спілкується та не підтримує жодних відносин, а тому вона всіма способами намагається провокувати його на сварки та саме вона вчиняє психологічне насильство по відношенню до інших мешканців квартири.

Вказав, що виходячи з тлумачення диспозиції ст. 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно, в чому саме полягало психологічне насильство (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим. Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизоване, чому саме таке насильство полягало, і яка шкода заподіяна. Фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не викладена.

За висновками суду, між ним та його дружиною ОСОБА_2 виник конфлікт. Однак вважає, що саме по собі вживання нецензурної лайки не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вказав, що всі висновки ґрунтуються лише на показаннях ОСОБА_2 та нічим не доведені. В матеріалах даної справи міститься лише заява потерпілої, і немає жодних доказів доведеності з його боку неправомірних дій, які тягнуть відповідальність за ст. 173-2 КУпАП.

Апелянт особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,. просив розгляд справи проводити без його участі.

Потерпіла ОСОБА_2 до апеляційного суду не з`явилась, належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду. Її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив таке.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддя не дотримався.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення зазначено, що 28 травня 2023 року о 11:48 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_3 , домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, намагався затіяти бійку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Як зазначено у цьому протоколі, вищевказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-3 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 передбачено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, намагався затіяти бійку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, встановлених судом, суддя зазначив, що його вина підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 820126 від 28.05.2023, копією рапорту зі служби 102, копією заяви ОСОБА_2 /а.с. 1, 2, 3/, а також поясненнями, наданими в судовому засіданні ОСОБА_1 , потерпілою ОСОБА_2 та дитиною ОСОБА_5 .

Однак, з цими висновками суду першої інстанції суд не погоджується, з огляду на таке.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення заперечував та свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначивши про те, що в той день фарбував стіни в тамбурі і з ОСОБА_2 виникла перепалка з приводу коштів, оскільки він все придбав доньці для табору, окрім купальника, який бажав, щоб доньці придбала жінка, і сказав, що гроші на купальник перерахує їй на картку, але вона відмовилась, мотивуючи тим, що тоді він буде говорити, що він її утримує і стала вимагати готівкові гроші і почала ображати його. Донька в цей час була у тамбурі та все чула. Він пішов до ванної кімнати, ОСОБА_2 пішла за ним та вдарила його чимось по шиї і він розвернувся і пішов до неї. Потерпіла почала кричати, що він буде її бити, та викликала поліцію. Стверджував, що дружину не бив, можливо щось і відповів, але відразу пішов на вулицю.

Ці пояснення не спростовані під час апеляційного розгляду.

Як вбачається з пояснень потерпілої ОСОБА_2 в суді, вона стверджувала, що ОСОБА_1 не робив ремонт у тамбурі, а лежав у ліжку. Вона підійшла до нього і стала з`ясовувати, чому у його телефоні вона записана образливими словами. Внаслідок цього виник конфлікт, в ході якого він ображав її та її батьків нецензурною лайкою. Вона кинула йому в плече м`яку іграшку, яку використовує їх собака, а він за це вдарив її у вухо. Вона викликала поліцію, а він пішов на вулицю. До поліції вона не зверталась з приводу удару у вухо і не фіксувала побої.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що в той день, коли приїжджала поліція, у батьків був конфлікт, вони кричали один на одного та ображали один одного поганими словами.

Тобто, зазначені потерпілою ОСОБА_2 дані про те, що ОСОБА_1 застосовував до неї фізичну силу, не підтвердились та є голослівними. Окрім того, з цих пояснень слідує, що між батьками була саме обопільна сварка. І ці пояснення не підтверджують викладені у протоколі обставини про те, що конфлікт відбувся за ініціативою ОСОБА_1 , а також про заподіяння останнім потерпілій тілесних ушкоджень, про що остання заявила в своїх поясненнях в суді.

Окрім пояснень потерпілої ОСОБА_2 , інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять. Як не міститься даних про тілесні ушкодження, що були нібито завдані потерпілій, оскільки за медичною допомогою в лікарню потерпіла не зверталась, та довідок про те, шо у неї є тілесні ушкодження, у матеріалах справи відсутні.

Хоча ОСОБА_1 не заперечує, що між ним та його дружиною ОСОБА_2 виник конфлікт, однак, суд вважає, що заслуговують на увагу доводи апелянта, що саме по собі вживання нецензурної лайки не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд вважає слушними доводи ОСОБА_1 , що не надано доказів того, що ОСОБА_2 було завдано моральної чи фізичної шкоди, як і не надано доказів вчиненого ОСОБА_1 психічного та фізичного насильства, як щодо ОСОБА_2 , так і щодо дитини ОСОБА_3 .

Таким чином, під час апеляційного розгляду виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які, відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_1 . За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови.

Оскільки матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, це є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Фаріонова