Справа №591/4846/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 33/816/602/23 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 14 червня 2023 року, о 04 год.06 хв. в м. Суми, по вул. Замостянська в районі буд.1, він керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події вказаного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що суддя розглянув справу на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, не звернувши увагу на те, що вказаний протокол не відповідає вимогам ст. 254- 256 КУпАП, оскільки копії даного протоколу на місці зупинки транспортного засобу йому вручено не було, та що працівниками поліції були допущенні грубі порушення вимог ст.ст.251, 252, 268, 266 КУпАП, а також вимоги Наказу МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказу 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», що унеможливлює притягнення його до відповідальності.

Апелянт вказує, що з самого початку його транспортний засіб було зупинено поліцейськими безпідставно, за відсутності з його боку будь-яких порушень ПДР України, крім того, при складанні протоколу працівники поліції не зібрали достатньо доказів його керування автомобілем о 04 год.06 хв. 14 червня 2023 року в м. Суми по вул. Замостянській біля буд. 1, і в матеріалах справи докази того, що він є суб`єктом вказаного складу адміністративного правопорушення, відсутні, враховуючи, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом, перебуває за його кермом, а не особа, яка знаходиться біля автомобіля.

Апелянт зазначає, що з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що транспортний засіб з увімкненими габаритними вогнями перебуває у нерухомому стані, до нього під`їжджають працівники поліції, підходять та звинувачують його за, начебто, керування транспортним засобом, при цьому відеозаписом не підтверджується те, що він погодився з пред`явленим звинуваченням у керуванні транспортним засобом та що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Фактично, він не надав згоду пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а тому, працівники поліції повинні були доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я, однак, цього не зробили, Акту огляду на стан сп`яніння не склали.

Також, апелянт вказує і на те, що станом на 14 червня2023 року в Україні було дозволено використання 36 типів газоаналізаторів, серед яких Алкотест Драгер 6810 не зазначений, термін дії сертифікату відповідності приладу вказаного приладу закінчився у 2014 році, що свідчить про те, що пропонувати проведення огляду з його використанням є незаконним, а докази, отримані за його допомогою, є недопустимими. Крім того, ніхто з працівників поліції не пояснив йому, що огляд на стан сп`яніння відносно нього проводиться за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, а тому він вважав що, огляд на стан сп`яніння проводиться за вчинення ним інших протиправних дій, а саме, порушення комендантської години.

Посилаючись як на національне законодавство, так і на практику ЄСПЛ, апелянт вважає, що з врахуванням тих обставин, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на користь особи, відносно якої складено протокол, і суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи, які у даній справі відсутні, чого суддя суду першої інстанції не врахував, наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання призначене на 03 листопада 2023 року на 10 год. 30 хв. до апеляційного в черговий раз, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, направлена на відому суду адресу судова повістка повернулася з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Захисник Лопаткін О.В. також у судове засідання не з`явився, хоча про призначення даної справи був сповіщений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду.

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності апелянта та його захисника, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП, п. 91, 99, 100, 101 «Правил надання послуг поштового зв`язку», позиції, викладеній у постанові ВП ВС № 800/547/17 від 25 квітня 2018 року, ОСОБА_1 вважається таким, що своєчасно сповіщений у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду вказаної справи.

При цьому, у провадженні апеляційного суду вказана справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з липня 2023 року.

Тривалий не розгляд вказаної справи пов`язаний з тим, що на задоволення різного роду клопотань захисника Лопаткіна О.В. судові засідання неодноразово відкладались, тобто, апеляційним судом було вжито достатньо заходів для забезпечення права як останнього, так і особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на справедливий суд.

Проте, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та «Трух проти України»).

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває його апеляційна скарга, в судові засідання за викликом не з`являється, судові повістки не отримує, а його захисник лише направляє клопотання про відкладення на іншу дату, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані особи не бажають приймати участь у апеляційному розгляді даної справи.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для її подальшого відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2023 року, у відсутність апелянта та його захисника і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу, суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.130 КУпАП.

Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові, було встановлено суддею суду першої інстанції з врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, а саме,протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№046760 від 14 червня 2023 року, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 не проводився та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до матеріалів справи.

Зазначені докази зібрані у передбаченому законом порядку, і ставити під сумнів їх належність та допустимість у апеляційного суду підстави відсутні.

Крім того, з метою перевірки доводів апелянта, апеляційним судом, в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, було проглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано події, за яких відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

З вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції здійснюють рух на службовому автомобілі за транспортним засобом, водій якого порушив правила дорожнього руху, а саме, наїхав на переривчасту смугу розмітки на дорозі. Після того, як вказаний автомобіль зупинився, працівники поліції підійшли до нього і в цей час з місця водія вийшов, як було з`ясовано, ОСОБА_1 . Поліцейські роз`яснили водієві, що підставою для зупинки його транспортного засобу стало порушення ним ПДР, попросили надати для огляду документи, які у ОСОБА_1 містились у єдиному порталі державних послуг «Дія». При цьому, під час спілкування з ОСОБА_1 , за його зовнішніми ознаками, у працівників поліції виникла підозра, що останній перебуває у стані сп`яніння, що стало підставою для пропозиції водієві пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер. Поліцейські надав ОСОБА_1 можливість самому вибрати запакований прилад для проходження тесту, що останній і зробив, проте, продуття не вчинив, а почав задавати питання, з яких підстав його було зупинено, вказував, що жодних порушень ПДР не допускав і зазначав, що працівники поліції взагалі не мають права вимагати у нього пройти огляд на стан сп`яніння. Поліцейські ОСОБА_1 неодноразово повідомляли, чому було зупинено автомобіль під його керуванням, чому вони пропонують пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу, з посиланням на явні у останнього ознаки сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, проте, останній все це заперечував і від огляду відмовився. Враховуючи таку відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, останньому було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі, від чого він, також, відмовився.

Поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що за таких обставин відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснили його права, передбачені ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП та зазначили, коли і в якому суді буде розглядатись справа відносно нього. ОСОБА_1 у складеному відносно нього протоколі виклав свої пояснення, зазначивши, що не згоден з ним, поставив особистий підпис та отримав його копію. Крім того, за наявності того, що поліцейські відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, останній склав розписку про те, що залишить транспортний засіб Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 на місці його зупинки і в цей день керувати не буде. При цьому, під час усього спілкування з працівниками поліції, з моменту зупинки і до складання протоколу, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував тих обставин, що він керував транспортним засобом та є його водієм.

Таким чином, апеляційним судом було встановлено, що вказаним відеозаписом в повному обсязі спростовуються доводи апелянта про невручення йому копії протоколу про адміністративне правопорушення, а також ті обставини, що транспортним засобом він не керував.

При цьому, на спростування доводів апелянта про те, що працівники поліції не складали ОСОБА_2 на стан сп`яніння, та що у зв`язку з його відмовою пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, повинні були доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я, однак, цього не зробили, апеляційний суд зауважує, що вказаним відеозаписом підтверджується те, що після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, поліцейські пропонували пройти йому такий огляд у лікарні, від чого останній, також, відмовився, у зв`язку з чим, було складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з зазначенням того, що огляд ОСОБА_1 не проводився, який було враховано суддею при постановленні оскаржуваного рішення.

Крім того, в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до Комунального некомерційного підприємства СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», в якому міститься запис, що у вказаному медичному закладі огляд ОСОБА_1 не проводився.

Що стосується доводів апелянта про те, що ніхто з працівників поліції не пояснив йому, що огляд на стан сп`яніння відносно нього проводиться за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, а тому він вважав що, огляд на стан сп`яніння проводиться за вчинення ним інших протиправних дій, а саме, порушення комендантської години, також спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано, що працівники поліції не звинувачували ОСОБА_1 у порушенні комендантської години, а запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння саме у зв`язку з тим, що у них виникла підозра, що він, будучи водієм, керував транспортним засобом у стані сп`яніння.

При цьому, обставин, які б свідчили про те, що поліцейські допускали грубі порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», чи діяли поза межами своїх повноважень,встановлених Законом України «Про Національну поліцію»,на що посилається апелянт у поданій апеляційній скарзі, апеляційним судом встановлено не було.

Крім того, доводи апелянта про те, що Алкотест Драгер 6810, за допомогою якого поліцейські пропонували йому пройти огляд, в Україні не дозволено використовувати, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на підтвердження обставин того, що вказаний прилад не був укомплектований документами про його допуск для використання, що він використовувався без дотримання умов експлуатації, технічного обслуговування, калібрування та повірки, як встановлено Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», доказів надано не було.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення в апеляційній скарзі не наведено, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю, про що просить апелянт, під час її апеляційного перегляду не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було встановлено суддею суду першої інстанції «поза розумним сумнівом», з врахуванням належних та допустимих доказів, за результатом повного, всебічного та об`єктивного розгляду.

За таких обставин, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 27 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.