Номер справи 220/508/23
Номер провадження 3/220/208/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , солдат, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.05.2023 року, відповідно до витягу з наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_2 від 01.03.2022 № 2 солдата ОСОБА_1 , призначено на посаду водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , останній вважається, що справи, посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків. Відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади сил ТрО №278 військова частина НОМЕР_2 з 04.06.2022 р. по теперішній час залучена до сил та засобів для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримані збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, про що було відомо ОСОБА_1 . Однак, солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою призваним за мобілізацією та проходячи службу на посаді водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, обов`язків визначених ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», приблизно в період часу з 09:30 по 15:10 10.03.2023 року діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без відповідних дозволів командирів та начальників, не приступив до виконання своїх службових обов`язків у військовій частині НОМЕР_2 , яка розташовувалась у АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим не виконував покладені на нього службові обов`язки передбачені ст.128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині виконання розпорядку дня військової частини та вчасного і сумлінного виконання наказів командирів (начальників) чим недбало поставився до виконання своїх обов`язків. Умисне недбале ставлення до військової служби солдатом ОСОБА_1 , потягло за собою підрив дисципліни підрозділу та зниження рівня бойової готовності. Таким чином, ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою призваним за мобілізацією вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умова особливого періоду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про складання відносно нього протоколу був повідомлений, про що свідчить підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутністю, свою вину визнає, просить призначити мінімальне покарання у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.268 КУпАП, присутність особи-правопорушника при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП не є обов`язковим, тому суд вважає, можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.2 КУпАП, виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Виходячи з обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 24.05.2023 р., ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме «недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду».

Ч.1 ст.172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Ч.2 ст.172-15 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду

В примітках до статті 172-13 КУпАП наведено поняття «військові службові особи», під якими розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

До матеріалів справи долучено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №2 від 01.03.2022 р. з якого вбачається, що солдата ОСОБА_1 призначено на посаду водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 Регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ВОС -790037 А, шпк «солдат».

Отже солдат ОСОБА_1 не є військовим начальником, або військовослужбовцем, який постійно чи тимчасово обіймає посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, а отже не відноситься до військових службових осіб в розумінні приписів ст. 173-13 КУпАП, і відповідно не є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 172-15 КУпАП.

Інших належних доказів, що ОСОБА_1 займає посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків і є військовою службовою особою, суду не надано.

В наданих суду письмових поясненнях та заяві від 24.05.2023 р. ОСОБА_1 вину свою визнає.

Сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Крім того, надані суду матеріали, а саме протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_1 , витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_2 №2 від 01.03.022 р., медична характеристика, службова характеристика не є достатніми доказами, які дають підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст..172-15 ч.2 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження за справою про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.245, 280, 256, 247 п.1, 284 п.3, 172-15 ч.2 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту винесення постанови. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Якішина