БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/387/23 Провадження № 3/497/205/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2023 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Висоцького С.О.

секретаря судового засідання Войтової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Болградського РВП ГУНП в Одеській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 31.10.1995 року,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2023 року о 16:30 годині інспектором СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №128462 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянина ОСОБА_1 .

З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 22.03.2023 року в селі Василівка Болградського району Одеської області по вул.Пушкіна, 5 керував мотоблоком Forte у складі з причепом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння на місті зупинки за допомогою алкотестера та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, що зафіксовано на відео.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладання розгляду справи не надав. Через канцелярію суду надав письмові пояснення.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду. У разі ухилення від явки до суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, може бути піддана приводу лише за розгляду тих справ, у яких присутність особи є обов`язковою (ч. 2 ст. 268 КУпАП).

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відтак, суд приходить до висновку про можливість розглянути дану справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 не погоджується з обставинами, що викладені поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснює, що 22 лютого 2023 року біля 16:00 години, керуючи мотоблоком марки «Рогіе 1050» з причепом по вулиці Пушкіна, біля будинку 5 в с.Василівка Белградського району Одеської області, був безпідставно зупинений працівниками поліції, однак погодився на вимогу. Поліцейський почав стверджувати, що перебуваю в стані алкогольного сп`яніння, оскільки «заікаюся», та моя мова є не чіткою, але поліцейський не знає, що я маю вади мови. А також відразу сказав, щоб я не заперечував, що вживав вино, оскільки заберуть мотоблок. Поліцейський запропонував мені пройти драгер, на що я сказав, що не бажаю, та просив зачекати і не складати протокол, оскільки мав намір все пояснити та з`ясувати у поліцейського, чому він вважає, що я перебуваю в стані алкогольного сп`яніння. В цей час, мені зателефонувала дружина, запитавши чому мене не має ще вдома, та я їй відповів, пояснивши, що мене зупинили працівники поліції, та пропонують пройти Драгер, на що дружина сказала, щоб я пройшов Драгер, та швидше їхав додому, бо є ще роботи багато. Повернувшись до поліцейських, ОСОБА_1 повідомив, що буде проходити алкотестер, що поліцейського розлютило, почав кричати, сказав своєму колезі, щоб той вилучав мотоблок, погрожуючи, що тепер я буду довго чекати, щоб мені повернули мотоблок, а рахунок за штрафмайданчик буде настільки великим, що я можу не розрахуватися, та взагалі його втрачу. Після цього, поліцейські поставив умови, або я погоджуюся і підписую протокол та забираю мотоблок і їду додому, або вони забирають мотоблок і все одно складають протокол навіть без моєї згоди. Зазначає, що йому нічого не залишалося, як зробити те, що сказав поліцейський, оскільки мотоблок конче потрібен для роботи по господарству, в полі, на городі. За його допомогою може заробити кошти, хоч і не значні, для утримання сім`ї, оскільки з огляду на відсутність постійної офіційної роботи, в селі дуже важко прожити та забезпечувати сім`ю.

Вказує, що матеріали оформлені поліцейськими з порушенням вимог КУпАП, зокрема, поліцейським не роз`яснено йому права та обов`язки, наслідки не проходження обстеження, а коли заявив про намір його пройти чи поїхати до лікарні, поліцейський не погодився цього робити. Окрім цього, зазначає, що відсутній повний відеозапис всіх подій, що є порушенням вимог інструкції та ст. 266 КУпАП. Просить закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справ про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положення ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не має законних підстав самостійно збирати докази винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №128462 від 22.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 22.03.2023 року в селі Василівка Болградського району Одеської області по вул.Пушкіна,5 керував мотоблоком Forte у складі з причепом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння на місті зупинки за допомогою алкотестера та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, що зафіксовано на відео нагрудної камери згідно ст.266 КУпАП. Про наявність свідків не зазначено.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Щодо доказів вчиненого ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, поліцейський в протоколі посилається на відеозапис, який доданий до матеріалів справи на диску. Оглядом в судовому засіданні за допомогою ноутбука наявного в матеріалах справи диску встановлено, що він має два файли із відео, виконані за допомогою відереєстратора із солону патрульного автомобілю та нагрудної камери поліцейського.

З першого відеофайлу вбачається факт керування ОСОБА_1 мотоблоком із причепом та його зупинки поліцейськими 22.02.2023 року о 16-09 годин.

З другого файлу відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається відеозапис тривалістю 03:01 хвилини, 22.02.2023 року о 16:09-16:12 годин, на якому ОСОБА_1 відразу відмовляється від проходження обстеження на місці зупинку чи в медичному закладі, дзвонить його мобільний телефон, він відходить, поліцейські зазначають про складання протоколу й запис закінчується.

Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні.

Порядок використання технічного засобу відеозапису деталізовано «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» (затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018р. №1026), відповідно до п.2 розділу І якої, застосування працівниками поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.

Відеореєстратором, в розумінні п.3 розділу І Інструкції №1026, є пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації;

Портативним відеореєстратором є пристрій, призначений для запису, зберігання і відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Згідно з п.п.4, 5, 6 розділу ІІ Інструкції №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського.

У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, окрім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому відеореєстратора та не допускає його розряджання. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати і часу; примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам (п.1 розділу VII Інструкції №1026).

Пунктом 2 розділу VII цієї Інструкції на поліцейського покладений обов`язок із забезпечення належного виконання вимог цієї Інструкції.

Таким чином, незабезпечення поліцейським постійної роботи портативного відео-реєстратора тягне за собою негативні правові наслідки, адже створює перешкоди в належній реалізації функцій поліції.

Сам факт незабезпечення поліцейським постійної роботи портативного відеореєстратора під час виконання останнім службових обов`язків й до їх закінчення, крім передбачених Інструкцією №1026 винятків, спричиняє шкідливі наслідки такої протиправної поведінки та, зокрема, обмежує доказування правомірності поведінки поліцейського.

Отже, суд приходить до висновку, що поліцейський мав проводити відеофіксацію всієї події, починаючи від виявлення ознак адміністративного правопорушення, до закінчення складання адміністративного протоколу й вручення її копії особі, яка притягаться до адміністративної відповідальності.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №128462 від 22.02.2023 року, він складений о 16-30 годині, а факт керування ОСОБА_1 мотоблоком встановлено о 16-09 годин. Наявний у матеріалах справи відеозапис закінчується о 16-12 годині.

Тобто, відсутня відеофіксація подій з 16-13 до 16-30 годин, що не дає змогу суду встановити дотримання поліцейськими порядку, визначеного ст. 266 КУпАП в частині забезпечення проходження обстеження водія на стан алкогольного сп`яніння на місце зупинки або в медичному закладі, не дає можливість перевірити та спростувати або підтвердити зазначення ОСОБА_1 про те, що після телефонного дзвінка він надав згоду на проходження обстеження на місці зупинки, на що отримав відмову.

Також відсутня відеофіксація факту роз`яснення водієві наслідків відмови від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів дотримання вимог ст. 266 КУпАП в частині пропозиції поліцейським та відмови ОСОБА_1 від проведення обстеження на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в закладах охорони здоров`я.

Крім цього, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було доказів наявності обставин, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

А оскільки зупинка водія була здійснена без достатніх правових підстав, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17 та викладені в постанові Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 року по справі №718/1824/22.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові ВС КАС від 21.08.2019 року по справі за №215/5304/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю, доведена належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.2020р. у справі №177/525/17 зазначив, що сам факт визнання особою вини у порушенні, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Рівною мірою зазначені вимоги цієї норми стосуються і адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки її санкція має кримінальну природу.

Суд зазначає, що однією із засад кримінального провадження, відповідно до п.11 ч.1 ст.7 КПК України, є свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Тим більше, що процедура проходження огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП.

З тих же підстав суд не враховує пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надані в протоколі, без підтвердження у взаємозв`язку з іншими зібраними у справі доказами.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Оцінюючи докази в їх сукупності, на підставі повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 , що описані в протоколі про адміністративне правопорушення.

А відтак, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 221, 247, 254, 256, 266, 280, 283-289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя С.О.Висоцький