Номер провадження: 33/813/45/24
Головуючий у першій інстанції Засядьвовк О. Д.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарці судового засідання - Гасановій Л.Я. кизи, за участі захисника - адвоката Бикової Р.Ю., представника Одеської митниці Кептене Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника - адвоката Бикової Р.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2023 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Російської Федерації, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 14.07.2017 р.

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України,

установив

Постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та на неї накладено стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «Hyundai Solaris», державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , країна реєстрації Російська Федерація.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) коп.

Відповідно до постанови суду, 15.08.2022 о 13 год. 33 хв. в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці прибув автобус з державним номером НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 , країна реєстрації Україна, який прямував з України до Румунії.

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відпрацювання АСАУР, відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску», за паспортними даними пасажира вказаного автобусу, громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , встановлено, що 13.04.2021 року громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ввезла на митну територію України легковий автомобіль марки «Hyundai Solaris», державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , країна реєстрації Російська Федерація, через пункт пропуску "Грем`яч - Погар" Сумской митниці, в режимі «тимчасового ввезення» терміном до одного року для особистого користування.

Згідно баз даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби автомобіль марки «Hyundai Solaris», державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , країна реєстрації Російська Федерація, ввезено на митну територію України 13.04.2021 року та станом на 15.08.2022 року не вивезено.

Також була проведена перевірка згідно розділу «Автотранспортні засоби» бази даних ЄАІС Держмитслужби, відповідно до якої в базі даних відсутня інформація про оформлення автомобіля «Hyundai Solaris», державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , країна реєстрації Російська Федерація, в будь-який інший митний режим чи оформлення на нього будь- яких митних документів.

В розділі «Заяви підприємств та осіб» програми АСМО «Інспектор» відсутня інформація щодо звернення громадянина України ОСОБА_2 до митних органів України з приводу продовження терміну перебування будь-яких транспортних засобів на митній території України в період з 13.04.2021 року по теперішній час.

Таким чином, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 перевищила встановлений ч. 1 ст. 380 МК України строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування марки «Hyundai Solaris», державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , країна реєстрації Російська Федерація, більше ніж на тридцять діб, у зв`язку з чим, 15.08.2022 року у відношенні неї складено протокол про порушення митних правил №1025/50000/22 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

Згідно інформації ТОВ «Експоцентр Одеса» від 29.08.2022 року №0445-inf, вартість автомобіля марки «Hyundai Solaris», кузов № НОМЕР_3 , станом на серпень 2022 року складає 120000 -135000 гривень.

На підставі вищевказаних обставин, посадовою особою митниці було складено протокол, за ознаками порушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

В апеляційній скарзі адвокат Бикова Р.Ю. вважає, що постанова суду винесена із порушенням норм процесуального права, оскільки її винесено всупереч вимогам ст.245 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не було застосовано норму ч.1 ст.460 МК України; судом не прийнято до уваги, що для апелянта з 24.02.2022 року по 13.04.2022 року дійсно діяли обставини непереборної сили; після вторгнення рф на територію Сумської області ОСОБА_1 була вимушена змінити своє місце проживання; звернутись до відповідних органів ОСОБА_1 не могла, оскільки такі перебували у простої та не приймали відповідні заяви.

На підставі викладеного, захисник просить постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2023 року змінити, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю, з оголошенням їй усного зауваження.

Також, апеляційна скарга адвоката містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, яке обґрунтовує тим, що вперше вчасно звернулась із апеляційною скаргою. Однак, після повернення їй Одеським апеляційним судом апеляційної скарги, разом з усунутими недоліками вдруге звернулась із апеляційною скаргою.

Клопотання адвоката Бикової Р.Ю. про поновлення процесуального строку на оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2023 року визнано вмотивованим та було задоволено в судовому засіданні та продовжений судовий розгляд.

В судовому засідання апеляційного суду, представник Одеської митниці Кептене Д.А., заперечував проти апеляційної скарги захисника, натомість, адвокат Бикова Р.Ю. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за участі її захисника на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Щодо оцінки доводів апеляційної скарги адвоката Бикової Р.Ю., апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 6 ст. 481 МК України за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування встановлена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів. Тобто, законом передбачена альтернатива накладення стягнення на правопорушника, яке визначається судом за результатом розгляду справи.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, про що також вказано в апеляційній скарзі представника митниці.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Під час судового розгляду встановлено, що 15.08.2022 року о 13 год. 33 хв. в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці прибув автобус з державним номером НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 , країна реєстрації Україна, який прямував з України до Румунії. Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відпрацювання АСАУР, відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску», за паспортними даними пасажира вказаного автобусу, громадянки рф ОСОБА_1 , встановлено, що 13.04.2021 громадянка рф ОСОБА_1 ввезла на митну територію України легковий автомобіль марки «Hyundai Solaris», державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , країна реєстрації російська федерація, через пункт пропуску "Грем`яч - Погар" Сумской митниці, в режимі «тимчасового ввезення» терміном до одного року для особистого користування.

Згідно баз даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби автомобіль марки «Hyundai Solaris», державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , країна реєстрації російська федерація, ввезено на митну територію України 13.04.2021 та станом на 15.08.2022 не вивезено.

Також була проведена перевірка згідно розділу «Автотранспортні засоби» бази даних ЄАІС Держмитслужби, відповідно до якої в базі даних відсутня інформація про оформлення автомобіля «Hyundai Solaris», державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , країна реєстрації російська федерація, в будь-який інший митний режим чи оформлення на нього будь- яких митних документів.

В розділі «Заяви підприємств та осіб» програми АСМО «Інспектор» відсутня інформація щодо звернення громадянки рф ОСОБА_1 до митних органів України з приводу продовження терміну перебування будь-яких транспортних засобів на митній території України в період з 13.04.2021 по теперішній час.

Натомість, апеляційний суд вважає технічною помилкою зазначення в мотивувальній частині постанови суду 1-ої інстанції посилання про відсутність в розділі «Заяви підприємств та осіб» програми АСМО «Інспектор» відсутня інформація щодо звернення громадянина України ОСОБА_2 до митних органів України з приводу продовження терміну перебування будь-яких транспортних засобів на митній території України в період з 13.04.2021 по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Згідно з п. п. "в" п. 33 ст. 4 МК України, нерезиденти це - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Згідно ч. 6 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог Митного кодексу України, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, судом 1-ої інстанції встановлено, що особою перевищено строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що судом не було застосовано норму ч.1 ст.460 МК України; судом не прийнято до уваги, що для апелянта з 24.02.2022 року по 13.04.2022 року дійсно діяли обставини непереборної сили; після вторгнення рф на територію Сумської області ОСОБА_1 була вимушена змінити своє місце проживання; звернутись до відповідних органів ОСОБА_1 не могла, оскільки такі перебували у простої та не приймали відповідні заяви.

Так, дійсно торгово-промисловою палатою України (ТПП України) листом від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України було засвідчено, що військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» являється форс-мажорною обставиною (обставинами непереборної сили).

Проте, введення на території України воєнного стану, на переконання апеляційного суду, не перешкоджало ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.ст.192, 460 МК України звернутись із відповідною заявою до будь-якого територіального органу Держмитслужби України, у якій вказати причини неможливості вивезення транспортного засобу, як то введення воєнного стану в Україні, а також вивезти транспортний засіб за межі України через будь-який інший пункт пропуску, оскільки 15.08.2022 року, після введення військового стану вона перетинала державний кордон на іншому транспортному засобі в пункті пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці.

Окрім того, як вказано в тексті апеляційної скарги захисника Сумська та Чернигівська митниці відновили роботу 01.05.2022 року.

Судом встановлено, що в митні органи з метою продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування легкового автомобіля «Hyundai Solaris», державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації рф, громадянка ОСОБА_1 не зверталась.

Разом з тим, на теперішній час вказаний автомобіль перебуває на митній території України. Документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку громадянка ОСОБА_1 не надала.

При цьому, є правильним висновок суду про те, що вказане правопорушення є триваючим, оскільки триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 804/401/17.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають форма і зміст апеляційної скарги. Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.

Заявивши вимоги про зміну постанови суду стосовно ОСОБА_1 із звільненням її від відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, апелянтом не було наведено обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому конкретно полягає малозначність порушення ОСОБА_1 вимог законодавства України або незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, дійшов правильного висновку про те, що митним органом надано доказів, що останнім перевищено строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а загальні посилання скаржника на ухвалення судового рішення всупереч вимогам норм статей 245 КУпАП та 486 МК України не спростовують цих правильних висновків суду.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, які висловлювались захисником в суді 1-ої інстанції, яким Малиновський районний суд м. Одеси надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи, що зазначені і в апеляційній скарзі, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 293, 294 КУпАП, ст. 486 МК України апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу адвоката Бикової Р.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2023 року залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та на неї накладено стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «Hyundai Solaris», державний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , країна реєстрації російська федерація залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець