Справа №345/1301/23
Провадження № 3/345/585/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2023 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кардаш О.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, ІПН невідомо, громадянина України, за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Калуського міськрайонного суду на розгляд надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 191717 від 14.03.2023, ОСОБА_1 14.03.2023 о 08.30 год. в с.Вістова Калуського району на дорозі Н-10 «Чернівці-Стрий-Мамалига» керував транспортним засобом марки Chrysler модель 300С, днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» 6820, результат огляду позитивний 1,60 %. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Долинка О.А. вину у вчиненні ОСОБА_1 вказаного правопорушення не визнав. Зокрема пояснив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження у справі слід закрити. Зокрема вказав, що на час складання адміністративного протоколу ОСОБА_1 взагалі не здійснював керування транспортним засобом, хоча знаходився за кермом, однак його автомобіль був припаркованим. Звернув увагу, що працівник поліції взагалі не мав права пропонувати йому проходити огляд на стан сп`яніння та здійснювати таке освідування, оскільки на момент прибуття працівників поліції ОСОБА_1 рух не здійснював, був припаркований на узбіччі дороги в селі Вістова Калуського району, факт керування автомобілем і його рух взагалі, так само як і момент зупинки транспортного засобу не зафіксовані, а докази протилежного у справі відсутні. Враховуючи це, просить провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім наданих усних пояснень також надав суду аналогічні письмові пояснення.

Суд, вислухавши думку захисника ОСОБА_1 адвоката Долинки О.А., дослідивши матеріали адміністративної справи та переглянувши диск, на якому зафіксовано події, які мали місце 14.03.2023 за участі ОСОБА_1 , оцінюючи надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до такого висновку.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП повинен, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення складається з дотриманням вимог щодо форми і змісту, встановлених статтею 256КУпАП.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 ПДР водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.9 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 191717 від 14.03.2023, ОСОБА_1 14.03.2023 о 08.30 год. в с.Вістова Калуського району на дорозі Н-10 «Чернівці-Стрий-Мамалига» керував транспортним засобом марки Chrysler модель 300С, днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» 6820, результат огляду позитивний 1,60 %, чим порушив п.2.9 ПДР України.

Однак, з наданих пояснень адвокатом Долинкою О.А. випливає те, що 14.03.2023 ОСОБА_1 автомобілем не керував, а перебував в салоні автомобіля, який був з заглушеним двигуном .

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.130 КупАП під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспорту, незалежно від того, чи управляє він самохідною машиною, що рухається своїм ходом, або на причепі в іншої машини. При цьому не має значення, де, у якому місці особа управляла транспортом.

Судом також враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або відмова від проходження на виявлення стану алкогольного сп`ягніння, тобто виявлення працівником поліції відповідних ознак у водія.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відеозаписом, який переглянутий в судовому засіданні, не підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факту зупинки його працівниками поліції, тобто не підтвердженого того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, даний відеозапис містить відеофіксацію обставин події, а саме , автомобіль марки Chrysler модель 300С, днз НОМЕР_1 , на водійському сидінні якого на момент прибуття працівників поліції перебував ОСОБА_1 , рух не здійснював, був припаркований на узбіччі дороги в селі Вістова Калуського району. Факт керування автомобілем і його рух взагалі, так само як і момент зупинки транспортного засобу не зафіксовані.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, свідки події згідно протоколу відсутні, а тому суд позбавлений можливості спростувати доводи ОСОБА_1 щодо його непричетності даного адміністративного правопорушення.

Як наслідок, даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таких доказів не здобуто і в судовому засіданні, що унеможливлює встановити фактичні обставини справи, а навпаки: наявний у справі відеозапис є доказом невинуватості ОСОБА_1 , та відсутні будь-які докази саме керування автомобілем ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Тому суддя приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриває провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.9,130,247,283-287 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушененя закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10 діб з часу проголошення.

Суддя: