ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/1051/23 Номер провадження 33/814/1724/23Головуючий у 1-й інстанції Вітківський М.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Галушко А.О.,

Захисника-адвоката Чумарного А.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Чумарного Анатолія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 21 липня 2023 року о 23:31 год. в м. Гребінка по вул. Магістральній, 126, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіри, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження освідування в законному порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Чумарний А.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема вказує, що ст. 130 КУпАП не передбачено проведення освідування водія, про що зазначено працівниками поліції в протоколі, а тому ОСОБА_1 не вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає в відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, який фактично йому ніхто не пропонував проходити в порядку, визначеному законом.

Також вказує на неналежність як доказу, долученого до справи відеозапису з огляду на відсутність відповідного рішення керівника правоохоронного органу щодо дозволу на долучення відеозапису до протоколу, на фрагментарність самих відеозаписів та не зазначення в протоколі назви технічного засобу відеофіксації.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №038569, щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в темну пору доби, на якому не підсвічувався номерний знак,

протокол серії НОМЕР_2 складений 21.07.2023 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,

направлення на огляд водія транспортного засобу,

відеозаписи з бодікамери працівника поліції.

Зазначені докази містять дані про подію правопорушення та не були спростовані правопорушником та його захисником під час розгляду апеляційної скарги.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису з бодікамери працівника поліції, долученого до матеріалів справи, вбачається спілкування поліцейського з водієм автомобіля Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 через щілину водійського вікна.

На неодноразові питання водія та його пасажирки щодо підстав зупинки транспортного засобу поліцейський повідомляє, що водій керував автомобілем з відсутньою підсвіткою номерного знаку в темну пору доби, що є самостійним порушенням ПДР.

В подальшому, працівниками поліції, з огляду на порушення водієм ч. 1 ст. 121-3 КУпАП було складено відповідну постанову.

Під час спілкування з водієм, зважаючи на наявний запах алкоголю з салону, поліцейським було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що той відмовився.

При цьому звертає на себе увагу поведінка водія ОСОБА_1 , який не виходив з салону автомобіля, продовжував своє спілкування з працівниками поліції через невелику щілину, на яку він відкрив водійське вікно.

Порушення водієм п. 2.5 ПДР України, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, стала підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження огляду на стан такого сп`яніння.

Не заперечуючи факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та свідому відмову від проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, захисник посилається на те, що здійснений працівниками поліції запис в протоколі «від проходження освідування в законному порядку відмовився», не утворює склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки остання передбачає накладення покарання за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не освідування.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що зазначення в протоколі терміну «освідування» замість «огляду» не впливає на суть скоєного правопорушення, яке полягає у відмові від проходження огляду, не змінює його кваліфікації та не може розглядатись як достатня правова підстава для закриття провадження за п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В даному випадку правового значення для правильної кваліфікації дій має лише доведення факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортно засобу, що фактично і мало місце згідно до відеозаписів службової бодікамери.

Посилання апелянта на неналежність як доказу відеозапису з огляду на не зазначення в постанові назви технічного засобу з посиланням на практику Верховного Суду, не беруться судом до уваги, оскільки зазначення технічного засобу передбачено лише в разі складання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а не у випадках розгляду справи про адміністративне правопорушення судом.

Також не заслуговують на увагу доводи щодо відсутності в матеріалах справи рішення керівника органу поліції щодо надання дозволу на долучення відеозаписів працівнику поліції, який складав адміністративний протокол, відомостей з журналу обліку копіювання та видачі відеозаписів, оскільки це є внутрішніми документами службового користування, які регламентовані Інструкцією із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки відеозапису», положення якої не місттять вказівки на долучення таких дозволів до справи про адміністративне правопорушення, розгляд якої здійснюється судом.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Чумарного Анатолія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна