Справа № 185/2381/23
Провадження № 3/185/1254/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Павлоградського РВП ГУ НП в Дніпропетровській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 186066 від 17.02.2023 р. слідує, що 17.02.2023 року о 00.20год., по вул.Озерній, 168 в м.Павлограді, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault-Duster» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту), на вимогу працівника поліції від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правила дорожнього руху. Від надання пояснень та підписання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 не визнав свою провину у вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, та пояснив, що у вказаний в протоколі час він дійсно перебував в салоні свого авто в районі вул.Озерна, 168 в м.Павлограді, оскільки з іншими працівниками на вказаному автомобілі повертався з об`єкту будівництва.

Разом з тим зауважив, що у зазначений час він не був учасником дорожнього руху, та не керував автомобілем Рено. В свою чергу, працівники поліції, що стали закидати йому вчинення адміністративного правопорушення, якого він не вчиняв, стали висувати не передбачені законом вимоги на проходження медичного огляду, що в такому випадку, як йому відомо, для пасажира, а не водія авто не передбачено.

Крім того, за твердженням ОСОБА_1 , працівники поліції на місці зупинки авто не перевіряли, як це зазначено в протоколі, наявність запаху алкоголю з його порожнини роту, не забезпечили дотримання передбачених Законом прав мати адвоката та перекладача, в зв`язку з чим на неправомірні, на його погляд, дії працівників поліції він був змушений звернутися зі скаргою до правоохоронного органу.

Додав, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за його присутності не складався, будь-яких пояснень від нього з цього приводу працівники поліції не відбирали, вказані документи йому на підпис не надавали та з ними його не ознайомлювали.

Свідки у справі відсутні. На запит суду Павлоградським РВП надано відеозапис із нагрудних бодікамер працівників поліції, що складали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відео-доказ з місця фіксування адміністративного правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою та в своїй сукупності, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за таких підстав.

Так, згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В контексті вимог, зазначених у ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі відомості з детальним викладенням обставин, що стосуються правопорушення, з метою повного відображення фактів учиненого порушення.

Проте, при складанні протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення правоохоронним органом не дотримано зазначених положень закону, а також положень ст.258 та 268 КУпАП.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить посилання на те, що останній, 17.02.2023 року о 00.20год., по вул.Озерній, 168 в м.Павлограді керував автомобілем «Renault-Duster» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту), на вимогу працівника поліції від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правила дорожнього руху. Від надання пояснень та підписання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився.

Натомість, під час розгляду справи судом ОСОБА_1 категорично заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та пояснив, що у вказаний в протоколі час він дійсно перебував в салоні свого авто в районі вул.Озерна, 168 в м.Павлограді, оскільки з іншими працівниками на вказаному автомобілі повертався з об`єкту будівництва. Разом з тим зауважив, що у зазначений час він не був учасником дорожнього руху, був пасажиром та не керував автомобілем Рено. Працівники поліції на місці зупинки автомобіля, де водієм насправді була інша особа стали закидати йому вчинення адміністративного правопорушення, якого він не вчиняв, стали висувати не передбачені законом вимоги, на місці зупинки авто, як це зазначено в протоколі, не перевіряли наявність запаху алкоголю з його порожнини роту, не забезпечили дотримання передбачених Законом прав мати адвоката та перекладача, в зв`язку з чим на неправомірні, на його погляд, дії працівників поліції він був змушений звернутися зі скаргою до правоохоронного органу. Додав, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за його присутності не складався, будь-яких письмових пояснень від нього з цього приводу працівники поліції не відбирали, вказані документи йому на підпис не надавали та з ними його не ознайомлювали.

Зазначена позиція особи, що притягається до адміністративної відповідальності, щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, порушення його процесуальних прав та визначених Законом процедур, заслуговує на увагу, з огляду на таке.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не підписаний особою, відносно якої протокол було складено, а відмова від підпису, яка, на думку правоохоронного органу, можливо й мала місце під час складання протоколу, не засвідчена належним чином двома сторонніми особами - свідками, або ж фіксацією вказаної відмови на відео-камеру.

Крім того, правопорушник, як це передбачено у ч.3 ст.256 КУпАП, має право подати пояснення і зауваження, щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Разом з тим, протокол відносно ОСОБА_1 не містить ніяких додатків з цього приводу, а в матеріалах справи відсутні інші будь-які данні, які б могли б свідчити про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, в разі своєї можливої відмови скористуватися своїми правами щодо ознайомлення з протоколом, а його відмова була належним чином засвідчена двома свідками або відео-фіксацією.

Наведене вище стосується й дій посадової особи відділу поліції, щодо необхідності роз`яснення ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення його прав та обов`язків, передбачених як Конституцією України так і ст.268 КУпАП, та за наявності відмови особи ознайомитися зі своїми правами та обов`язками - також посвідчити таку відмову належним чином - за участю двох свідків або за допомогою відео-фіксації.

З огляду на зазначені обставини, взагалі неможливо дійти висновку, чи дійсно ОСОБА_1 , як особі, що притягається до адміністративної відповідальності роз`яснювалися його права і обов`язки, та чи був він присутнім під час самого складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення.

Звертає на себе увагу й той факт, що відповідно до відео-доказу, що був переглянутий судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, було зафіксовано, що вимоги особи, яка притягається до відповідальності, заявлені нею виключно у межах ст.268 КУпАП та стосувалися забезпеченням його, як особи вірменського походження, перекладачем а також адвокатом, посадовою особою правоохоронного органу були свавільно проігноровані, а право на захист, яке ототожнюється з правом давати пояснення рідною мовою та мати перекладача, що прямо передбачено ст.268 КУпАП - суттєво порушені.

Крім того, у відповідності до загальних положень «ІНСТРУКЦІЇ

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», п. 6 зазначених положень передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п.7 тієї ж Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Також, зазначеною Інструкцією, а саме. п 6 та п.12 Розділу II передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків; а у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Однак, зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додатки до нього свідчить про те, що посадова особа правоохоронного органу, яка фіксувала у протоколі про адміністративне правопорушення наявність у вказаного водія, начебто, явних ознак алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини роту) під час керування транспортним засобом, не дотрималася визначеної законом процедури під час складання зазначених документів.

Більш того, відео-доказом, що було надано відділом поліції зафіксовано, що ОСОБА_1 в місці зупинки транспортного засобу не перевірявся працівниками поліції на наявність запаху алкоголю з його порожнини роту. Не зафіксований був також й сам факт керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, а твердження ОСОБА_1 , надані працівникам поліції на місці зупинки автомобіля про те, що він під час зупинки транспортного засобу не перебував за кермом автомобіля, взагалі не були перевірені, а ні оглядом місцевості, а ні шляхом опитування інших осіб присутніх в автомобілі, а ні в будь-який інший передбачений законом спосіб.

Відповідно до ст.22 зазначеної вище Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відтак, дії посадової особи правоохоронного органу, що склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідали вимогам зазначеної вище Інструкції, та КУпАП, оскільки фіксування вказаного факту відбувалося із зазначеними вище порушеннями визначеної законом процедури та з суттєвим порушенням прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані та надані суду докази у справі відносно ОСОБА_1 в їх сукупності, та, зокрема, враховуючи зміст наданого суду відео-доказу, суд приходить висновку, що винність вказаної особи «поза розумним сумнівом», у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження, а надані суду докази не є достатніми, достовірними та допустимими.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 10 днів.

СУДДЯ: ЩЕРБИНА О.О.