Справа №490/39/22
Провадження № 33/812/30/23 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 січня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бєлової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Центральний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Подзігун Галини Володимирівни у приміщенні цього суду 02 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №298165 від 19 грудня 2021 року, який разом із доданими матеріалами надійшов на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва, 19 грудня 2021 року о 06 год. 50 хв. у м. Миколаєві, пр. Центральний, 158 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA RIO, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова, нестійка хода). Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестера Драгер 0278, що підтверджується тестом №35. Результат склав 2,37‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В суді першої інстанції справу розглянуто за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Бєлової Р.В.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав, з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, не погодився, а саме - заперечував факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік та стягнуто 496,20 грн. судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що поліцейськими не зафіксовано факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому відсутні допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначив, що 18 грудня 2021 року близько 23:00 годин разом зі своєю дружиною та подругою ОСОБА_2 приїхав до нічного клубу «Сумерки», який знаходиться за адресою, м. Миколаїв, пр. Центральний 158. В цей час він був тверезий та не вживав будь-які спиртні напої, машину залишив припаркованою на парковочному місці. В нічному клубі вони знаходились до 06:30 години наступного дня. Потім трапився конфлікт з незнайомими людьми дві жінки та два чоловіки, які відібрали у його жінки мобільний телефон. Для вирішення конфлікту ОСОБА_1 викликав поліцію. Після приїзду патрульної поліції телефон був повернутий. Поліцію вони чекали на вулиці біля автомобіля, при цьому передні двері автомобіля були відчинені, оскільки його дружина разом з подругою в ньому сиділи. Апелянт наголошував, що автомобіль не був увімкнений, двигун не працював.

Після того, як конфлікт був вичерпаний, працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він погодився, оскільки не заперечував, що вживав алкогольні напої, та вважав, що це необхідно працівникам поліції для відображення в повідомленні щодо його заяви відносно мобільного телефону. Одразу після освідування відносно ОСОБА_1 був складений протокол. Вину у скоєнні правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП він не визнає. Зазначені пояснення узгоджуються з відеозаписом з бодікамери інспектора поліції, проте не відображенні в оскаржуваній постанові суду.

Суд першої інстанції в обґрунтування вини ОСОБА_1 послався в оскаржуваній постанові на пояснення працівників поліції: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були допитані в судовому засіданні. Проте ці свідки пояснили, що всіх обставин справи не пам`ятають, а ОСОБА_1 , після того як конфлікт був вичерпаний, сів в машину, про що повідомила ОСОБА_6 , яка начебто бачила це, в той час як спілкувалась з працівниками поліції. ОСОБА_1 був зупинений в момент виїзду з паркувального карману. При цьому працівники поліції вказали, що відео з бодікамери велося безперервно і цей момент був зафіксований на відео, які були надані до протоколу, проте не знають, чому цей факт не зафіксовано на відеозаписах, що долучені до матеріалів справи.

Крім того судом першої інстанції вибірково спотворено всі обставини дослідженого відеозапису, доданого до протоколу.

Отже ті докази, на які послався суд першої інстанції, не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника Бєлову Р.В., які підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №298165 від 19 грудня 2021 року ОСОБА_1 19 грудня 2021 року о 06 год. 50 хв. у м. Миколаєві, пр. Центральний, 158 керував транспортним засобом KIA RIO, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова, нестійка хода). Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотестера Драгер 0278, що підтверджується тестом №35. Результат склав 2,37‰. Від проходження на стан сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Перебування ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№298165 від 19 грудня 2021 року.

Протокол підписаний ОСОБА_1 .

В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що пояснення надасть у суді. Будь-яких заперечень щодо викладених у протоколі працівником поліції обставин, зокрема, щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 не викладено.

Обставини, викладені у вказаному протоколі, узгоджуються щодо фактичних обставин також з наступними доказами:

- результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» (тест №35 від 19 грудня 2021 року), відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, показники «Драгер» 7510 становили 2,37‰ (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначений результат огляду 2.37‰ та який був підписаний ОСОБА_1 (а.с.2);

- відеозаписом, на якому зафіксовано пояснення ОСОБА_1 про те, що він вживав алкогольні напої, а також його згоду пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер», факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та його результати, які згідно з даними приладу становили 2.37‰.

До протоколу додано письмові пояснення свідка ОСОБА_6 , в яких вона зазначила, що 19 грудня 2021 року близько 06:45 була свідком того, що громадянин керував транспортним засобом KIA RIO номерний знак НОМЕР_1 виїхав з парковочного карману, після чого був зупинений працівниками поліції, після огляду на стан сп`яніння прилад показав результат 2.37‰ (а.с.5).

Щодо заперечень ОСОБА_1 факту керування автомобілем, апеляційний суд їх відхиляє.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Сержант ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 19 грудня 2021 року екіпаж отримав виклик з приводу крадіжки телефону. Коли вони прибули на місце, то з`ясували, що ОСОБА_6 відібрала телефон у дружини ОСОБА_1 . Після розмови з нею, вона повернула телефон. Конфлікт був вичерпаний, потерпілий відмовився писати заяву про вчинення кримінального правопорушення, після чого сів в машину, про що повідомила ОСОБА_6 . Правопорушник був зупинений в момент виїзду з паркувального карману.

Старший сержант ОСОБА_4 та старший лейтенант ОСОБА_5 надали аналогічні ОСОБА_3 покази та додали, що особисто бачили, як ОСОБА_1 виїжджав з паркувального місця, проте не знають, чому цей факт не зафіксовано на відеозаписах, що долучені до матеріалів справи.

Апеляційний суд відхиляє твердження сторони особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про неналежність наведених пояснень свідків як доказів у справі, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №298165 від 19 грудня 2021 року долучено диск з відеозаписом подій 19 грудня 2021 року.

Так, з відеозапису вбачається, що автомобіль марки KIA RIO, номерний знак НОМЕР_1 , припарковано, а ОСОБА_1 знаходиться біля автомобілю, відповідає на запитання поліцейського, проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», тобто вчиняє дії, які притаманні особі, яка керує транспортом та несе за це відповідальність (файл , час 06:56:20).

Також з відеозапису вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ№298165 від 19 грудня 2021 року складався у присутності ОСОБА_1 (файл , час 07:23:09).

В розмові з працівником поліції на питання, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, він відповів «звісно, вживав» (відеофайл , час запису 06:50:49).

На питання працівника поліції, навіщо він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відповів- «а що було мені роботи», «а ви бачили ці «розборки», тобто не заперечував факту керування автомобілем (відеофайл , час запису 06:50:57).

ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння, зазначивши «я згоден, виписуйте штраф» (відеофайл , час запису 06:51:52) і лише після отримання результатів тесту на стан алкогольного сп`яніння він став заперечувати факт керування автомобілем.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 автомобілем марки KIA RIO, номерний знак НОМЕР_1 , 19 грудня 2021 року за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№298165 від 19 грудня 2021 року.

Посилання апелянта на те, що автомобілем він не керував, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відеозйомка не містить доказів керування автомобілем саме ним, не спростовують висновки суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування постанови суду.

Відеозйомка керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою не є обов`язковою, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

При цьому апеляційний суд враховує вказівки Європейського суду з прав людини про те, що право на вмотивованість судового рішення має захистити особу, яка звернулась до суду, від сваволі. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Тому відсутні підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №298165 від 19 грудня 2021 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна