ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/480/23 Справа № 208/5762/22 Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Переверзева І.В. на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 лютого 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124 КУпАП, провадження за яким закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв"язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, та за ч. 1 ст.130 КУпАП, за яким накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Переверзева І.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 лютого 2023 року водій ОСОБА_1 01 жовтня 2022 року приблизно о 23:55 год. у м. Кам`янському Дніпропетровської області по вул. Сачка біля буд.26 під час керування автомобілем «SEAT LEON», н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості та інтервалу, в результаті чого скоїв наїзд на дерево, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження та були завдані матеріальні збитки. Своїми діями водій порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, у вказаний час та у вказаному місці водій ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, хитку ходу та порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager» та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та провадження закрити в цій частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп"яніння не підтверджується жодним доказом у справі. Зазначає, що свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні, серед іншого, повідомив, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп"яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", результати на якому перевищували допустиму норму вмісту алкоголю, чому суд не надав належної оцінки. Вважає, що письмові пояснення свідка ОСОБА_2 про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння не відповідають дійсності та їх надання зумовлене неприязними стосунками, які раптово виникли між ними у зв"язку з нецензурною лайкою ОСОБА_1 в адресу ОСОБА_2 . Посилається на те, що наданий до суду працівниками поліції відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, оскільки ним зафіксовано обставини, які відбувалися в інші дату, ніж ту, яка зазначена у протоколі, із зовсім іншими учасниками справи, які до цього провадження не мають жодного відношення, а інший відеозапис у справі відсутній. Вважає, що пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що нікого, крім ОСОБА_1 на вулиці поруч з автомобілем не було, не заслуговують на увагу, оскільки свідок вийшов на вулицю лише після телефонного дзвінка працівників поліції, коли вони вже прибули на місце події. Також вказує, що пояснення свідка ОСОБА_2 в цій частині спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка зазначила, що саме вона керувала автомобілем, за обставин, викладених у протоколі, та після вчинення ДТП у зв"язку з тим, що ОСОБА_1 почав на неї кричати, вона обурилась та пішла з місця події.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується доводів захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід зазначити наступне.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено два види об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я; поясненнями допитаного у суді першої інстанції свідка ОСОБА_2 , а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснень свідка ОСОБА_2 , наданих під час допиту у суді першої інстанції, по справі не вбачається.

Всупереч доводам захисника працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alkotest, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, поясненнями свідка ОСОБА_2 .

Що стосується доводів захисника про те, що наданий до суду працівниками поліції відеозапис, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки ним зафіксовано обставини, які відбувалися в іншу дату, ніж ту, яка зазначена у протоколі, із зовсім іншими учасниками справи, які до цього провадження не мають жодного відношення, а інший відеозапис у справі відсутній, то вказані обставини мають місце, однак факт відсутності відеозапису подій у справі не має юридичного значення, оскільки чинна на момент вчинення правопорушення редакція ст. 266 КУпАП вказує, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Тобто ч. 2 ст. 266 КУпАП встановлює видові критерії належності доказів відеозапис, як самостійний та достатній доказ, а в разі його неможливості присутність двох свідків.

Як слідує з матеріалів справи, поліцейськими були залучені для належної процесуальної фіксації огляду водія на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які були свідками відмови водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alkotest та у закладі охорони здоров`я, що підтверджується як письмовими поясненнями вказаних свідків, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і поясненнями свідка ОСОБА_2 , наданими під час допиту у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції про відхилення посилань сторони захисту на нечіткість показань свідка ОСОБА_2 з приводу того, проходив ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння чи ні, оскільки свідок ОСОБА_2 пояснив, що пройшов значний час з дня події та посилається на свої письмові пояснення, які є правдивими, при цьому письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 чітко вказують, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатору «Drager» та у закладі охорони здоров`я.

Крім того, як слідує з матеріалів справи свідок перед допитом попереджався судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приводився до присяги, обставин, які б ставили під сумнів достовірність показань цієї особи, у справі не встановлено.

Що стосується тверджень захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а керувала свідок ОСОБА_3 , слід зазначити, що вказані пояснення спростовуються показаннями свідка ОСОБА_2 , який був очевидцем ДТП та вказав, що саме ОСОБА_1 виходив з водійського місця автомобіля після ДТП і жодної іншої особи на місці події не було.

При цьому суд першої інстанції обгрунтовано визнав неправдивими та відхилив як доказ показання свідка захисту ОСОБА_3 про те, що за кермом автомобіля «SEAT LEON», н.з. НОМЕР_1 , знаходилась вона, а не ОСОБА_1 , оскільки свідок знаходиться у дружніх стосунках з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її показання не забезпечені юридичною відповідальністю за неправдивість.

Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ніяких пояснень щодо наявності іншої особи, яка керувала транспортним засобом, не надав.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Переверзева І.В. залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот