Справа № 570/3776/22
Номер провадження 3/570/275/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції № 1 (м. Рівне) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, працюючого ФОП, одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, посвідчення водія НОМЕР_1 від 11.12.2020 року,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

На розгляд до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 згідно протоколу від 24.09.2022 р. серії ААД № 120162 за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно положень пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

За змістом протоколу (а.с. 1) 24 вересня 2022 року о 00 год. 27 хв. на вул. Шевченка в с. Колоденка, Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen C5, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покриву обличчя) та вчинив дії по ухиленню від проходження медичного огляду, а саме відмовився надати біологічне середовище (сечу). Вказано, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , якому роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, заперечив свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення. Пояснив, що за вказаних обставин, він керував автомобілем, однак від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся, погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я, про що повідомив працівників поліції. Після прибуття в заклад охорони здоров`я, він ( ОСОБА_1 ) також погоджувався проходити огляд та надати відповідні зразки для дослідження. Однак коли в ході розмови він висловив сумнів щодо правильності дій поліцейських щодо проведення такого огляду, на нього відразу ж склали протокол про відмову від проходження огляду.Вважає, що дії поліцейських за вказаних обставин не відповідають вимогам Закону та відповідної Інструкції щодо проведення огляду водія. В подальшому він ( ОСОБА_1 ) звернувся до закладу охорони здоров`я, де встановлено, що він не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння - був тверезий. Звернувся про закриття провадження у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні вказаного правопорушення.

Крім того, в протоколі наявні необумовлені виправлення в часі події та в часі складання протоколу (а.с. 1), а в матеріалах справи відсутнє направлення водія ТЗ з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, із зазначенням ознак наркотичного сп`яніння та/або відмовою водія від проходження такого огляду. Доданий до протоколу рапорт (а.с. 2) не відповідає критеріям допистимості та належності як доказ, та не може бути взятий до уваги судом для встановлення винуватості особи при розгляді даної категорії справ (див. пост. Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а).

Відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи виявлено, що до протоколу не доданий диск з відеофіксацією обставин події, що унеможливлює дослідження всіх обставин справи. На виконання ухвали суду від 10.11.2022 р., про витребування із органу поліції матеріалів відеозапису події та інформації про застосування технічних засобів відеозапису отримано повідомлення ВП 1 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області від 21.11.2022 року № 822, згідно якого відеозапис події з участю гр. ОСОБА_1 з технічних причин надати неможливо. Тобто, такий доказ, як матеріали відеофіксації, фактично суду не надано.

Із урахуванням встановлених обставин, у даному випадку, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять відомостей про залучення свідків, а також і офіційного технічного відеозапису здійсненого працівниками поліці у порядку передбаченому КУпАП. Тому, у даному випадку, залишається не спростованим те, що за вказаних обставин, дії поліцейських на місці події при спілкуванні із водієм, не відповідають усім критеріям "пасивності" при виявленні правопрушення. Також наведене ставить під сумнів обставини вказані поліцейським у протоколі та дотримання поліцейськими при огляді водія на стан сп`яніння вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, 24.09.2022 р. о 23 год. 33 хв. в КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" проведено тестування ОСОБА_1 за результатом якого, в останнього не виявлено ознак сп`яніння. Огляд проведено того ж дня, коли складено протокол. У даному випадку результати такого дослідження, із урахуванням наведеного, ставлять під сумнів перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння під час керування автомобілем за обставин, вказаних у протоколі. Відомості, які б вказували на неналежність та недопустимість такого результату дослідження, як доказу у справі, судом не встановлено. Таких результат ставить під сумнів обставини вказані поліцейським у протоколі.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися в т.ч. на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також у даному випадку, суд звертається до застосовування Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Із урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у даному випадку матеріали справи не містять достатнього обсягу належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення та наявність в його діях скаду вказаного правопорушення матеріалами справи не підтверджуються, а винуватість особи вважається недоведеною.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.

При цьому, враховується практика ЄСПЛ, яка визначає, що фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має в суді доводитися, а суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, ст. 280, 283-284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя Таргоній М.В.