Справа №521/2220/23
Провадження №3/521/3505/23

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Федорової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №331460 від 10 грудня 2022 року, вбачається, що 10 грудня 2022 року об 23 годинні 40 хвилин в м. Херсон по вул. Нестерова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння з явними ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук; порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано на відео з нагрудної камери №470979, 470572, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №331460 від 10 грудня 2022 року, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 Ювченко Андрій Васильович надав до суду клопотання про закриття провадження у справі №521/2220/23 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених зокрема за ст. 130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Матеріали адміністративного правопорушення складені з порушенням законодавства, а в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

ОСОБА_1 заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вважає протокол складено неправомірно, Правил дорожнього руху не порушував та у стані наркотичного сп`яніння не перебував.

В обґрунтування вказує на те, що він 10.12.2022 близько 23:00 год. знаходився на вулиці за адресою: м. Херсон, вул. Нестерова, 52, біля авто марки Nissan Leaf номер державної реєстрації НОМЕР_3 , авто не рухалося, підійшли співробітники правоохоронних органів (зведених загонів поліції але це не патрульні поліцейські), затримали та повідомили що через деякий час приїдуть патрульні поліцейські та складуть на нього протокол ст. 130 КУпАП. Авто не керував, правоохоронці зупинили його коли він перебував на вулиці, чекали патрульну поліцію близько 20-40 хвилин. Приїхали патрульні поліцейські на декількох службових авто, відносно нього незаконно складено протокол щодо керування транспортним засобом марки з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку не відмовлявся, Правил дорожнього руху України (ПДР) не порушував. На питання проходження огляду за допомогою спеціального приладу «Драгер» поліцейські відмовили у зв`язку із відсутністю. При складенні адміністративного матеріалу заявив поліцейським клопотання щодо надання права залучити адвоката, але йому було відмовлено. ОСОБА_1 неодноразово погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння але йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю «Драгера» та комендантською годиною у зв`язку із чим не працювали лікарні. Водночас, поліцейські в агресивній та провокативній формі намагалися спонукати ОСОБА_1 до відмови у проходженні огляду на стан сп`яніння.

Інспектори при складенні адміністративних матеріалів, висловлювали погрози на адресу ОСОБА_1 щодо конфіскації транспортного засобу, у зв`язку із новелами законодавства. Інспектори при складанні протоколу не роз`яснювали права ОСОБА_1 за ст. 268 КУпАП (підтверджується відеозаписом).

Визначальним є наявність декількох факторів у їх сукупності, а саме керування транспортним засобом тобто фактичне виконання особою функцій водія, а також його перебування у стані сп`яніння або відмови від огляду на стан сп`яніння.

Інспектор поліції приймаючи рішення про складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановив доведеним те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у час, місці та за обставин, викладених у протоколі. Між тим, такий висновок інспектором зроблений на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки і погодитись з цим висновком не можливо.

При вирішенні питання про винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння необхідно врахувати вимоги закону, фактичних обставин правопорушення із належною повнотою, зібраними у справі доказами та їх належної оцінки.

Відеозапис наявний в матеріалах справи, не безперервний як зазначено в протоколі, що дає аргументовані сумніви щодо факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння водієм, відсутність встановленого факту керування авто, порушення права на захист, інші підстави.

1) Безпідставність зупинки транспортного засобу.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. З ст .35 ЗУ «Про Національну поліцію»)

Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного часу, затвердженим постановою КМУ № 1456 від 29.12.2021 встановлені додаткові причини для зупинки транспортних засобів на час дії особливого стану.

Підтверджуються записом із відео реєстратора на якому не зафіксовано керування транспортним засобом, порушення правил дорожнього руху та не складеного відповідного протоколу чи постанови про вчинення адміністративного правопорушення у сфері порушення ПДР. Відеозапис розпочинається, коли всі учасники знаходяться на дорозі, де біля авто стоїть ОСОБА_1 та поліцейські.

Жодної з підстав, для зупинки транспортного засобу, біля якого знаходився ОСОБА_1 , уповноваженою на розгляд адміністративного правопорушення, не зазначено.

2) У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази (фото, відеозйомка, пояснення свідків), які б свідчили про те, що ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння саме керував транспортним засобом, в супереч вимогам ст. 251 КУпАП.

В протоколі в додатках відсутні зазначені відомості, відсутній жодний доказ факту керування транспортним засобом ОСОБА_1

3) Відсутність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Як встановлено відеозаписом, у водія співробітники поліції не перевіряли запаху алкоголю з порожнини рота, та взагалі інспектор яка склала протокол з водієм не спілкувалася, почала спілкування з підписання вже складеного протоколу. Не встановлено порушення мови, водій спілкувався нормальною мовою, чітко та аргументовано відповідав на питання.

Але із досліджених відеозаписів із відеореестраторів поліцейських таких ознак не встановлено, натомість наявна повністю прийнятна та адекватна поведінка ОСОБА_1 при спілкуванні з поліцейськими.

ОСОБА_1 відповідно до відеозапису не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, наявні погрози з боку інспекторів поліції з метою прийняття відмови, у зв`язку із вилученням транспортного засобу та подальшими проблемами.

4) Наданий суду відеозапис не є допустимим доказом.

В протоколі не зазначено про здійснення відео фіксації, не зазначено на який саме технічний засіб здійснювалася відео фіксація, у додатках відсутнє посилання про долучення відеозапису (до протоколу додаються), у супровідних документах направлених до суду відсутній додаток у вигляді доданого компакт - диску з відеозаписом.

Відеозаписом не є належними доказами у відповідності до висновку Верховного Суд (постанова від 24.01.2019 в справі №428/2769/17), відповідно до статті 251 КУпАП, ст. 99 КАС України.

Таким чином, відеозапис, який містить в матеріалах справи, є недопустимим доказом, оскільки отриманий з порушенням законодавства, та є неналежним, оскільки з нього неможливо встановити належність до обставин справи.

5) Протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», про те, що протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. Обґрунтовуючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. недопустимо як на докази, лише на протокол про адміністративне правопорушення.

6) Порушення право на захист.

Відтак, ненадання поліцейським можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, у випадку якщо особа цього б бажала, порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із дослідженого відеозапису з місця події, ОСОБА_1 , виявив бажання скористатись юридичною допомогою та вказав, що необхідно почекати адвоката але було відмовлено у зв`язку із комендантською годиною та воєнним станом . Така бездіяльність працівників поліції порушила конституційні права на захист та, як наслідок, порушує порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі.

Працівники поліції відмовили у праві на захист, та не роз`яснювали права особи яка притягається до відповідальності, зазначені факти підтверджуються відеозаписом з бодікамер (зокрема 46:00 хв. «Я йому нічого не роз`яснювала тому що він відмовився підписувати, пішов він на...»).

7) Пояснення та рапорти співробітників поліції, не являється допустимим доказом по справі.

Рапорт співробітників поліції не відповідає фактичним обставинам справи, у рапорті зазначені завідомо неправдиві відомості щодо зупинки транспортного засобу патрульними поліцейськими, під час спілкування виявлено стан сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці (хоча патрульна поліцейська почала спілкування з ОСОБА_1 з підписання вже складеного протоколу).

При винесенні покарання за порушення ПДР судді не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції / рапорт. Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. 1 саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

8) Водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Працівники поліції, навпаки сказали взяти ключі від авто та перегнати авто в інше місце щоб авто не заважало руху іншим авто, що підтверджує факт не перебування у стані сп`яніння ОСОБА_1 (відеозапис 45:58 хв.)

Таким чином аналіз вказаних матеріалів справи дає підстави стверджувати про порушення поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши всі докази у провадженні, в їх сукупності, слід визнати, що вони є суперечливими, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи неналежність та недопустимість доказів, органами, які направили матеріали справи до суду, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а стороною захисту повністю спростовано їхні доводи, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях особи, відносно якої складено протокол, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Однією з підстав притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях особи, відносно якої складено протокол, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що останній притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і ця обставина знайшла своє повне підтвердження.

Суд оцінює докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, та вважає, що вони зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення особою вказаного адміністративного правопорушення.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував з наявними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Зі слів ОСОБА_1 :

23.32.02 - 23.31.16 приїхав забрати дитину у подруги та документи з собою не взяв;

23.32.36 23.32.51 трохи випив, можливо бокал вина, хвилин 40 тому;

23.32.40 23.32.50 відмився від проходження на стан алкогольного сп`яніння;

23.33.01 23.33.06 можливо зробити дзвінок та вирішити питання;

23.27.13 23.27.53 без документів;

23.39.57 23.40.08 просив відпустити, їхав просто по району.

Вина особи у скоєнні вищевказаного правопорушення підтверджена сукупністю доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з місця події, а також іншими матеріалами справи.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення на правопорушника суд враховує: характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень Правил дорожнього руху України, як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу правопорушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого проступку, а також обставину, що пом`якшує відповідальність: те, що він вперше скоїв правопорушення, з метою виховання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, попередження здійснення ним нових правопорушень, а тому накладає стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,0 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 266, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», Правилами дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,0 гривень (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий Гуревський В.К.