КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/324/2023
Головуючий в суді першої інстанції: Бортницька В.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 30 серпня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народного депутата України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

за участю прокурора Сказка В.І.,
особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисникаСНестеренко О.А.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАПта до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 , перебуваючи у статусі народного депутата України, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме користуючись наданими йому депутатськими повноваженнями, у порядку ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України» звернувся до Державної служби України з надзвичайних ситуацій з депутатським зверненням від 24 грудня 2021 року № 329д9/7-2021/405295, до Одеського міського голови ОСОБА_2 з депутатським зверненням від 24 грудня 2021 року № 329д9/7-2021/405298 та до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з депутатським зверненням від 24 грудня 2021 року № 329д9/7-2021/405293, у яких порушувались питання, що становили його приватний інтерес, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 30 серпня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Апелянт зазначає, що не погоджується із постановою суду першої інстанції, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 вказує на те, що висновки суду про те, що він мав конфлікт з працівниками кафе «Штрудель», що у місті Одесі, не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт погоджується, що 24 грудня 2021 року він перебував у кафе «Штрудель», однак жодних конфліктних ситуацій з працівниками вказаного кафе не було, оскільки станом на 24 грудня 2021 року він мав Covid-сертифікат.

Вважає, що наявні в матеріалах справи пояснення працівників кафе ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є неналежним та недопустимими доказами, оскільки свідки у судове засідання не викликались та не допитувались, про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань попереджені не були.

Крім того, вважає, що викладена в поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позиція є лише способом захисту, оскільки перевірка Держпродпоживслужби підтвердила, що заклад «Штрудель» працює без державної реєстрації потужностей, всупереч вимог чинного законодавства.

Поряд з цим, ОСОБА_1 не погоджується із висновками суду про наявність в його діях приватного інтересу та наявності реального конфлікту інтересів.

Зазначає, що він, як народний депутат України, спрямовував депутатські звернення у зв`язку з надходженням скарг та звернень виборців від 15 листопада 2021 року та від 07 грудня 2021 року.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що вирішення поставлених у зверненні питань здійснюється іншими органами, а депутат лише повідомляє інформацію, що виключає реальний конфлікт інтересів.

Також ОСОБА_1 вважає, що судом не було надано належної оцінки тому факту, що протокол про адміністративне правопорушення складений 30 червня 2022 року, однак він ще 21 січня 2022 року з Національного агентства з питань запобігання корупції отримав запит, з вимогою надати пояснення з приводу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Отже, як зазначає апелянт, строки накладення адміністративного стягнення сплинули 21 липня 2022 року.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Нестеренко О.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора Сказка В.І., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Оскаржуючи ухвалене судом першої інстанції рішення, ОСОБА_1 зазначає, що він, як народний депутат України, звертаючись до державних органів та Одеського міського голови із депутатським запитом щодо діяльності закладу громадського харчування «Штрудель» у місті Одесі, не вчиняв дій в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки будь-якої конфліктної ситуації під час відвідування ним цього закладу 24 грудня 2021 року не було.

Апеляційний суд вважає, що наведені доводи є непереконливими, оскільки суперечать наявним у справі доказам.

ОСОБА_1 не заперечує того факту, що саме в цей день він заходив у вказане кафе, але стверджує, що він був один, жодних претензій до нього з боку персоналу кафе щодо наявності Covid-сертифікату не було, оскільки такий сертифікат у нього був у цифровому додатку.

Однак, ті пояснення, які ОСОБА_1 дав під час апеляційного розгляду провадження, суперечать таким доказам.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , 24 грудня 2021 року близько 11 години до кафе, де він працює барменом, зайшов чоловік із жінкою. Після того як їх попросили одягти маски, чоловік одягнув свою маску, а жінка скористалася маскою закладу. Вибравши замовлення, вони повідомили, що хочуть присісти у приміщенні кафе, на що свідок відповів, що це можливо за наявності Covid-сертифікату. Жінка показала низької якості фотографію сертифікату. Не побачивши QR-код, він попросив показати роздрукований сертифікат, або в додатку «Дія». Жінка різко стала реагувати, казала, що такі вимоги є незаконними та перейшла до образ. До цієї розмови приєднався чоловік. Він показав свій сертифікат, який свідок відсканував. Після чого чоловік показав посвідчення народного депутата, на що свідок відповів, що це йому ні про що не каже. Чоловік ще більше став обурюватися, погрожувати, повідомляв, що у свідка та його колеги, а також у керівництва закладу будуть проблеми. Потім він фотографував свідка, вимагав документи, комусь телефонував, просив «пробити» кафе «Штрудель» у м. Одесі. З часом чоловік із жінкою пішли, оскільки на їх вимоги ніхто не реагував.

Аналогічні за змістом пояснення дав свідок ОСОБА_3 , яка працює в кафе «Штрудель» адміністратором.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані серед іншого встановлюються поясненнями свідків.

Отже, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є доказами у розумінні наведених приписів закону.

Звертаючи увагу апеляційного суду на формальний підхід до розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_1 зазначає про те, що судом не було допитано вказаних свідків.

Однак, під час апеляційного розгляду сторона захисту на запитання суду повідомила, що не заявляє клопотання про їх допит в суді апеляційної інстанції.

Виходячи з принципу диспозитивності, суд вирішує лише ті питання, які перед ним ставлять сторони провадження.

Оцінюючи пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , апеляційний суд вважає їх належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки вони отримані відповідно до процедури, визначеної чинним КУпАП, та за своїм змістом є логічними, послідовними, та такими, що узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами.

Апеляційним судом не встановлено підстав для сумніву у правдивості їх пояснень, оскільки як заявив сам ОСОБА_1 , підстав його обмовлювати у свідків немає.

Крім того, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю узгоджуються із відеозаписом із камери спостереження, встановленої в приміщенні кафе, дослідженого судом апеляційної інстанції.

На відеозаписі видно як ОСОБА_1 заходить до приміщення кафе разом із жінкою. Відбувається розмова. Жінка показує працівнику закладу свій телефон, згодом телефон показує і ОСОБА_1 . Працівник закладу здійснює сканування з телефону останнього. Через деякий час ОСОБА_1 показує посвідчення та на телефон фотографує працівника кафе. Потім він та жінка, яка була з ним поруч, покинули приміщення кафе.

Отже, наведеними доказами підтверджуються встановлені судом першої інстанції фактичні обставини, а саме те, що під час відвідування 24 грудня 2021 року кафе «Штрудель» в місті Одесі, між народним депутатом України ОСОБА_1 , та жінкою, з якою він прийшов, з одного боку, та працівниками закладу, з іншого боку, виник конфлікт через те, що їх відмовлялися обслуговувати, оскільки у жінки, особу якої не встановлено, не було Covid-сертифікату. Під час конфлікту ОСОБА_1 показував працівникам кафе посвідчення народного депутата та фотографував їх на мобільний телефон.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідно до ст. 251 КУпАП також є доказом у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Оцінюючи докази, надані на підтвердження висунутого ОСОБА_1 обвинувачення, суд дійшов висновку про те, що він, як народний депутат України, використовуючи надані йому повноваження, вчинив дії, які не стосувалися його депутатської діяльності, що свідчить про його приватний інтерес.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Генерального прокурора України щодо офіційного тлумачення положень ст. 86 Конституції України та статей 12, 19 Закону України «Про статус народного депутата України» від 11 квітня 2000 року, пропозиції, вказівки, вимоги народного депутата України мають відповідати Конституції України і законам України та можуть стосуватися лише питань, пов`язаних саме з депутатською діяльністю.

Так, відповідно до матеріалів справи, 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із депутатським зверненням до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Одеського міського голови, в яких просив здійснити перевірку господарської діяльності кафе « Штрудель » розташованого за адресою місто Одеса, вул. Фонтанська дорога, 58а та надати інформацію про суб`єкта господарювання та наявність у нього відповідних дозвільних документів.

За доводами, викладеними в апеляційний скарзі, ОСОБА_1 вказує на те, що таке звернення було здійснене у зв`язку з тим, що 15 листопада 2021 року та 07 грудня 2021 року до нього надійшли звернення громадян щодо діяльності вказаного закладу громадського харчування. Тому, він вважає, що у нього не було приватного інтересу, оскільки він дів в інтересах громадян, які до нього звернулися. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що ним лише здійснено звернення до державних органів, водночас ним жодних рішень не приймалось. Тому, на його думку, в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає наведені доводи непереконливими.

Відповідно до матеріалів провадження, під час розгляду справи судом першої інстанції стороною захисту були надані копія журналу обліку звернень, та заяви мешканця міста Одеси ОСОБА_5 та міста Миколаєва ОСОБА_6 щодо діяльності кафе « Штрудель » в місті Одесі по вул. Фонтанська дорога.

Наведені докази не можуть бути оцінені судом на предмет належності, допустимості та достовірності, оскільки вони є не посвідченими уповноваженою особою копіями.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокат, зокрема, має право посвідчувати копії документів у справах, які він веде.

Відповідно до матеріалів справи, в суді першої інстанції захист ОСОБА_1 здійснював адвокат, що підтверджується також договором про надання правової допомоги.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що навіть у разі надання посвідчених копій документів, їх зміст не спростовує висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Наведені звернення громадян надійшли до народного депутата України 15 листопада 2021 року та 07 грудня 2021 року, а з відповідними депутатськими зверненнями щодо діяльності кафе « Штрудель » він звернувся 24 грудня 2021 року, саме в той день, коли у нього виник конфлікт з працівниками цього закладу на ґрунті того, що вони відмовилися обслуговувати його та жінку, яка була з ним, у зв`язку з відсутністю в останньої Covid-сертифікату.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що направлення депутатських звернень з метою проведення перевірки господарської діяльності зумовлене помстою за відмову в обслуговуванні в закладі громадського харчування «Штрудель». В цьому і полягає приватний інтерес народного депутата України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає га об`єктивність або не упередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З огляду на наведені положення закону, доводи апелянта про те, що він не приймав жодних рішень пов`язаних з діяльністю кафе «Шрудель», не ґрунтуються на законі, оскільки йому інкримінується вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, що також є складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 -7 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду не встановлено істотних процесуальних порушень, які вплинули б на законність прийнятого судом рішення, та давали б підстави для закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Щодо доводів апелянта про те, що строки накладення адміністративного стягнення сплинули, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли особою, уповноваженою на складання протоколу, зібрані та проаналізовані необхідні докази та як наслідок, складено протокол про адміністративне правопорушення.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення № 34-02/33 було складено 30 червня 2022 року, то на момент його розгляду судом першої інстанції, а саме станом на 30 серпня 2022 року, строки, передбачені ст. 38 КУпАП не сплинули.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 30 серпня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р. Трясун