Справа № 627/640/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2023 рокусмт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Каліберди В.А.,

за участю секретаря - Коломієць Н.Д.,

особи, стосовно якої розглядається адміністративний матеріал ОСОБА_1 ,

захисниці адвоката Трикози Т.В.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2022 року о 19 год.13 год. в с. Рябоконєво на автошляху Т2116 Богодухівського району Харківської області гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «DACIA LOGAN», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Drager» та проходження медичного огляду в КНП «Краснокутська ЦРЛ» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі за текстом ПДР).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав, прохав закрити провадження у справі, мотивуючи тим, 27.09.2022 йому потрібно було їхати до м. Полтава, щоб автомобіль доньки відігнати на СТО, однак сам він не зміг поїхати, оскільки його просвідчення водія були в іншій машині, а тому він попрохав свого дядька ОСОБА_2 , щоб останній на належному ОСОБА_1 автомобілі, звозив його по справах, на що останній погодився. Спочатку вони поїхали до доньки ОСОБА_1 в м. Котельва та на машині доньки поїхали до м. Полтава на СТО. Потім після м. Полтави повернулися до м. Котельва, пересіли в його автомобіль, при цьому ОСОБА_2 сів за кермо, а він сів на пасажирське сидіння та вони поїхали додому. Доїхавши до с. Колонтаїв вони проїхали один блок пост, потім під`їхали до блок поста перед с. Слобідка, який також проїхали. Потім від`їхавши від блок посту десь пів кілометра, ОСОБА_2 запропонував зупинитися і сходити в туалет, на що він погодився. Потім вони знову сіли до автомобіля, ОСОБА_2 сів за кермо, а він на пасажирське сидіння та поїхали. Однак проїхавши приблизно 15 метрів, почули якісь хлопки, а потім він побачив у скло зелений військовий автомобіль та вони зупинилися. Після зупинки військові викликали поліцейських, однак йому не відомо з яких підстав, оскільки в нього не було ознак сп`яніння. Також повідомив, що оскільки пішов дощ, він звернувся до військового з проханням сісти до автомобіля, однак військовий відповів, щоб ОСОБА_2 сідав на пасажирське сидіння, а він за кермо, на що він не погодився та залишився стояти біля автомобіля, а ОСОБА_2 сів до автомобіля, оскільки є людиною похилого віку. Коли приїхали поліцейські вони запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився, оскільки не сидів за кермом та не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також повідомив, що він особисто не був знайомий з військовими, які були на блок посту та вважав, що у них не було підстав його оговорювати. Окрім цього повідомив, що він не знає, з якою ціллю військові їх зупиняли та викликали поліцейських. При цьому зазначив, що він не оскаржував ні дій військових, ні дій поліцейських.

Захисниця ОСОБА_1 адвокат Трикоза Т.В. в судовому засіданні вказала, що провадження у цій справі належить закрити в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення останнім правопорушення, так як матеріалами справи не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому вона й надала останньому таку консультацію, щоб він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він не керував автомобілем. Також повідомила, що не вважає за необхідне заявляти клопотання про виклик свідків (військовослужбовців, пояснення яких маються в матеріалах справи), оскільки в телефонному режимі вони їй повідомили, що вони вже виїхали, а тому їх виклик, на її думку, буде затягуванням розгляду справи. При цьому вказала, що в них є свої свідки на спростування події щодо складання протоколу відносно ОСОБА_1 . Також додала, що ОСОБА_1 не керував автомобілем та не перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки з його слів, йому за станом здоров`я категорично не можна вживати алкогольні напої.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який є рідним дядьком особи, стосовно якої розглядається адміністративний матеріал ОСОБА_1 , суду пояснив, що 27.09.2022 йому зателефонував його племінник ОСОБА_1 та попрохав на його автомобілі звозити його до дочки в м. Котельва, на що він погодився. Коли приїхали в м. Котельва, пересіли до автомобіля дочки ОСОБА_1 і поїхали в Полтаву на СТО. Після того як автомобіль зремонтували, знову повернулися до Котельви та поїхали додому. Доїхавши до АДРЕСА_1 проїхали там перший блок пост, потім проїхали другий блок пост біля АДРЕСА_2 . Проїхавши 500 600 метрів від блок посту зупинилися в туалет і знову сіли до автомобіля, а саме він сів на водійське місце. Трохи проїхавши почули хлопки, побачив, що їх обганяє військовий автомобіль, з якого потім вийшли військові. Потім військові викликали поліцію. Також повідомив, що коли їх зупинили військові, то він сидів за кермом. Також вказав, що ОСОБА_1 після зупинки автомобіля також виліз з автомобіля через водійське сидіння, однак чому він це зробив, йому не відомо. При цьому повідомивши, що ОСОБА_1 мав змогу вийти з автомобіля через пасажирські двері. Також пояснив, що коли приїхала поліція він стояв поряд з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 поліцейським пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився, оскільки не був за кермом. При цьому вказав, що під час цього були присутні військові. Також вказав, що коли пішов дощ, їх військові під дулом автомата заставили сісти в автомобіль. Також повідомив, що відстань від блок поста до місця, де вони зупинилися в туалет приблизно один кілометр та військові з блок посту могли бачити їх автомобіль.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 27.09.2022, точного часу він не пам`ятає, він зателефонував до свого товариша та попрохав його з`їздити в с.Рябоконево, щоб купити штахетник. Поїхавши туди, їм повідомили, що штахетником там ніхто не займається і запропонували поїхати в с. Слобідка, а тому вони вирішили поїхати туди. При цьому свідок не зміг пояснити суду з ким він домовлявся про купівлю штахетника та в нього немає ніяких даних та він не може назвати конкрету особу, до якої їхав по штахетник. Також вказав, що приблизно о 17.10 17.15 коли вони їхали, то на зустріч їм їхав автомобіль «Рено дайча логан» та на водійському сидінні він бачив, що сидів ОСОБА_2 і десь метрів за 500 він побачив, що швидко їхав зелений військовий автомобіль, а далі він детально не пам`ятає. Також пояснив, що бачив автомобіль під керування ОСОБА_2 за 300 -350 метрів від блок поста. Також вказав, що з блок посту можна було побачити автомобіль ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що приблизно о 17.15 коли він виїжджав з с. Рябоконево в напрямку с. Слобідка, повернувши у сторону блок посту десь через 500 метрів побачив машину, в якій за кермом їхав ОСОБА_5 , який був його вчителем. Також повідомив, що він помітив, що з блок поста виїжджав зелений військовий автомобіль, з яким вони розминулися не доїжжаючи мертів 150 до блок поста. Також вказав, що автомобіль ОСОБА_6 їхав зі швидкістю приблизно 25 км/год та не зупинявся. Також повідомив, що відстань між ОСОБА_7 та блок постом приблизно один кілометр та його автомобіль могло бути видно з блок посту.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є донькою ОСОБА_1 , суду пояснила, що 27.09.2022 приблизно пів на одинадцяту приїхав до неї батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вони приїхали батьковою машиною та за кермом був ОСОБА_5 . Також коли вони повернулися з м. Полтава за кермо автомобіля також сів ОСОБА_2 . При цьому свідок повідомила, що вона не була свідком події, а саме коли батькові ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Також повідомила, що ОСОБА_1 не вживає алкоголю, оскільки йому робили операцію, а тому йому не можна його вживати.

Згідно з ч. 2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП містить кілька окремих (самостійних) складів дисциплінарних проступків, які відрізняються за об`єктивною стороною (зовнішнім проявом). Зокрема, правопорушення, яке полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння, є відмінним від правопорушення, яке полягає в ухиленні осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Отже, предмет доказування у справі

про адміністративне правопорушення відрізняється залежно від того, за вчинення якого саме порушення складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно із приписами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція) встановлює, що ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до пункту 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частиною 1 статті 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частина 2 статті 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частин 3 статті 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статі 130 КУпАП слід перевірити, чи було дотримано вимог закону при вирішенні питання наявності в діях складу адміністративного правопорушення, тобто чи відповідає процедура перевірки водія транспортного засобу на стан сп`яніння вимогам закону.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

При судовому розгляді встановлено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у приміщенні КНП «Краснокутська ЦРЛ» відмовився в присутності двох свідків та під відеозапис (відеофайли VID 02F-00-0025, VID 03F-00-0026).

Суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП настали в момент його фактичної відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.3 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода та тремтіння пальців рук.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився.

З огляду на викладене, суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції у ОСОБА_1 відчувався різкий запах алкоголю з ротової порожнини, була нестійка хода та тремтіння пальців рук, що давало підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі, а тому в наслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №035032 від 27.09.2022 за невиконання ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідування із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я (КНП Краснокутська ЦРЛ), підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 035032 від 27 вересня 2022 року, яким зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України. Також у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано факт передачі керування автомобілем ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , згідно яких вбачається, що 27.09.2022 о 15 годині вони заступили на чергування на блок пост поблизу с. Слобідка та с. Рябоконево. 27.09.2022 о 17 год. 50 хв. на блок посту було зупинено автомобіль «Дачія Логан» НОМЕР_1 , в якому сиділи два чоловіка: один похилого віку, інший трішки молодший. Перевіривши їх документи, даний автомобіль поїхав з поста, але один із них, який був молодший та який на блок посту сидів на пасажирському сидінні був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від`їхавши, даний автомобіль метрів 200 від блок посту зупинився та громадянин, який сидів на пасажирському сидінні та був з явними ознаками алкогольного сп`яніння сів за кермо даного автомобіля та почав рухатися в бік смт Костянтинівка. Побачивши даний факт, вони сіли до свого автомобіля та поїхали за ними. Наздогнавши даний автомобіль «Дачія Логан» НОМЕР_2 вони перегородили дорогу даному автомобілю та вийшовши зі свого автомобіля вони почали підходити до даного автомобіля, за кермом якого сидів громадянин молодшого віку та який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Потім ОСОБА_9 почав підходити з правого боку даний автомобіль та на його вимогу вимкнути двигун та вийти з автомобіля водій не відрагував та почав рухатися далі, в зв`язку з чим він відскочив, щоб його не переїхали. Після чого ОСОБА_10 здійснив попереджувальний постріл у повітря, але водій не зупинився та продовжував рух. Після чого ОСОБА_10 почав стріляти по колесах даного автомобіля для повної зупинки даного автомобіля. Даний автомобіль проїхав ще близько 20 метрів та зупинився. Підходячи до даного автомобіля знову на їх вимогу вимкнути двигун та вийти з автомобіля ніхто дану вимогу не виконав та ОСОБА_10 знову зробив попереджувальний постріл вгору, після чого з автомобіля вийшов водій, а саме громадянин, який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння та він йому наказав, щоб той ліг до землі, а його пасажир знаходився в автомобілі та намагався перелізти з пасажирського сидіння на водійське, але не зміг, так як його нога застрягла між сидіннями. Підійшовши ближче до громадянина, який був уже на землі для його огляду, ним виявився гр. ОСОБА_1 , який керував даним автомобілем і був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Після чого про дану подію вони повідомили своє керівництво та зателефонували на лінію «102». По приїзду поліції гр. ОСОБА_1 відмовився пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння на пристрій «Драгер» та місці зупинки та в медичному закладі КНП «Краснокутська ЦРЛ», мотивуючи тим, що він випивав спиртні напої, але не керував даним автомобілем. Тобто даними поясненнями підтверджується факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 та факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в закладі охорони здоров`я КНП «Краснокутська ЦРЛ» (а.с.4,5);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST не проводився, внаслідок відмови ОСОБА_1 від огляду (а.с.3);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.09.2022, де зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я КНП «Краснокутська ЦРЛ» (а.с.2);

долученим відеозаписом до протоколу серії ААБ № 035032 від 27.09.2022, з якого вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Dager Alcotest та в закладі охорони здоров`я КНП «Краснокутська ЦРЛ». Окрім цього ОСОБА_1 вказав, що він вживав спиртні напої, а тому й взяв з собою дядька ОСОБА_2 , щоб той був за кермом. Однак з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 по приїзду поліцейських сидів на пасажирському сидінні. Також з даного відеозапису вбачається, що на запитання поліцейського «Де водій?», військовий вказує саме на ОСОБА_1 та пояснює поліцейському, що під час перевірки автомобіля на блок посту за кермом сидів чоловік, який зараз сидить на пасажирському сидінні (тобто ОСОБА_2 ). Після того, як вони проїхали блок пост, вони зупинилися на обочині, швиденько пересіли та почали їхати. Тобто коли їх було примусово зупинено, ОСОБА_1 вийшов з водійських дверей. Окрій цього з відеозапису (файл VID 02F-00-0025) вбачається, що ОСОБА_1 під час надання пояснень військовослужбовцем щодо подій, які сталися, не заперечував тих фактів, на які вказував військовослужбовець, не сперичався з ним, а лише говорив, що він не був за кермом.

Враховуючи відомості відеозапису, який міститься в матеріалах справи, об`єктивно вбачається, що військовослужбовці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 безпосередньо були очевидцями події керування ОСОБА_1 автомобілем, а тому у суду не виникає сумнівів щодо об`єктивності їх пояснень, оскільки вони є ідентичними з поясненням, які маються на відеозаписі.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що письмові пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заслуговують на увагу, оскільки вони містять фактичні відомості, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в суді доказами в справі. Також слід зазначити, що пояснення цих свідків не були спростовані будь-якими об`єктивними відомостями.

Вказана правова позиція не суперечить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-KhawajaandTahery v. theUnitedKingdom, заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), а також в рішенні Шачашвілі проти Німеччини ([ВП] № 9154/10, §§ 110-131, ЄСПЛ 2015), в якому Велика палата підтвердила, що відсутність вагомих причин для неявки свідка сама по собі не могла зумовити несправедливість судового розгляду, хоча вона залишалася дуже важливим фактором, який повинен бути врівноважено врахований при оцінці загальної справедливості судового розгляду, та не могла свідчити про порушення пунктів 1 та пункту 3 (d) статті 6.

Суд повинен піддавати перевірці дотримання принципу рівності сторін не лише у випадках, коли свідчення відсутнього свідка були єдиним або визначальним підґрунтям для засудження заявника, але й у випадках, коли було незрозуміло, чи є такі свідчення вирішальними або ж такими, що мають значну вагу та можуть ускладнити захист. Міра дотримання рівності, що необхідна для забезпечення справедливого розгляду справи, залежала б від ваги показань відсутнього свідка. Чим важливішими є такі докази, тим більшої ваги повинні мати врівноважуючі фактори, щоб провадження в цілому вважалося справедливим (див. також Боєць, згадане вище, § 76, та Valdhuter проти Румунії, № 70792/10, § 45, 27 червня 2017).

Так, письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно доповнюють останні у їх сукупності.

Натомість під час судового розгляду справи судом забезпечено можливість реалізації ОСОБА_1 своїх процесуальних прав, однак ні ОСОБА_1 , ні його захисником не заявлялося клопотання про виклик свідків, для спростування їх пояснень, які маються в матеріалах справи, при цьому захисник Колісника В.І. навпаки повідомила суду, що не вважає за доцільне здійснювати їх виклик та вважає це затягуванням розгляду справи. Натомість було заявлено клопотання про виклик свідків, які взагалі не були прямими очевидцями подій, а свідок ОСОБА_2 є рідним дядьком ОСОБА_1 , тобто особи, стосовно якого розглядається адміністративний матеріал.

Також судом були проаналізовані пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їм надано належну оцінку. Судом було встановлено, що вони протирічать матеріалам справи та не узгоджуються із ними, оскільки показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які їхали в одному автомобілі, містять у собі протиріччя щодо відстані, на якій вони розминалися з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_3 вказує, що вони розминалися з автособілем за 300- 350 метрів від блок посту, а ОСОБА_4 десь за один кілометр, при цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що вони зупинилися, проїхавли 500 -600 метрів від блок поста, при цьому ж ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вказують, що відстань між автомобілем та блок- постом становить приблизно один кілометр.

Також суд враховує той факт, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не бачили хто саме був за кермом у момент, коли військові зупинили вказаний автомобіль, тобто не були прямими очевидцями події.

Таким чином, суд ставиться критичного до пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є неконкретними, вони є і досить нелогічними та неузгодженими між собою, а тому суд вважає їх такими, що надані суду з метою підтримання захисної позиції ОСОБА_1 . Також суд ставиться критично до пояснень свідка ОСОБА_2 , який є рідним дядьком особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що може свідчити про його зацікавленість у результатах розгляду справи з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності, оскільки за умови підтвердження обставин, вказаних у його поясненнях, об`єктивними доказами, у військовослужбовців та співробітника поліції були б відсутні підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

При цьому належить врахувати, що відеозапис працівників поліції не є єдиним доказом, завдяки якому зафіксовано адміністративне правопорушення. Визначальними є відомості протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний належним працівником поліції, свідками та пояснення свідків, що залучені у якості додатку до протоколу. А на підставі відеозапису встановлюються додаткові відомості про адміністративне правопорушення.

Отже, доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд розцінює як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Поряд з цим, належить взяти до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, протокол підписав, з позначкою «я за кермом не сидів ОСОБА_11 . ОСОБА_2 », заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, не заявляв. Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржував. Тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що свідчить про законність та правомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, твердження ОСОБА_1 та його захисника, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується твердження захисника Колісника В.І. про те, що військовослужбовці на підтвердження факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 не надали поліцейському жодних доказів, то суд, з цього приводу зазначає, що оскільки ОСОБА_1 був зупинений військовослужбовцями ЗСУ неподалік блок посту, а тому згідно нормативно-правових актів КМУ фото та відео зйомка на режимних об`єктах ЗСУ заборонена, в зв`язку з чим фото та відео зйомки щодо факту керування ОСОБА_1 автомобілем немає, натомість в матеріалах справи є письмові пояснення військовослужбовців, які співпадають з їх поясненнями, зафіксованими на відеозаписі, що долучений до матеріалів справи. При цьому вказані пояснення військовослужбовців не оспорювалися та не спростовувалися ні ОСОБА_1 , ні його захисником, яка взагалі визнала їх явку та допит в судовому засіданні не доцільним.

Крім того, ОСОБА_1 допустив суперечності у своїх поясненнях, які він надав суду в судовому засіданні та тими, які зафіксовані на відеозаписі.

Зокрема, під час судового розгляду справи ОСОБА_1 зазначав, що «в зв`язку зі станом здоров`я він не вживає алкоголю», натомість в поясненнях, які зафіксовані на відеозапису останній повідомляє, що «він вживав алкогольні напої, а тому й узяв з собою дядька ОСОБА_2 , щоб той був за кермом». Також в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що він не зміг сам поїхати до доньки, оскільки його водійське посвідчення знаходилося в іншій машині, натомість поліцейському останній спочатку повідомляв, що в нього не має посвідчення водія, потім, що є.

Отже, ОСОБА_1 допустив суперечності в своїх поясненнях.

Окрім цього ОСОБА_1 жодного разу не повідомив суду, що під час руху від блок - поста він розминався з автомобілем, в якому були свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та що вони зможуть підтвердити факт керування автомобілем під керуванням саме ОСОБА_2 в момент їх зупинки військовими. Таких фактів також не повідомляв і ОСОБА_2 . Також в клопотанні про їх виклик захисником не зазначені обставини, які повинні були підтвердити саме ці свідки.

Враховуючи наведене, суд ставиться критично до пояснень ОСОБА_1 та дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений військовослужбовцями, а версію з іншим водієм, яку ОСОБА_1 наводить в своїх поясненнях, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту для уникнення відповідальності та вважає її такою, що не відповідає дійсності.

Враховуючи, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом доведений та підтверджений належними та допустими доказами, а саме: письмовими поясненнями військовослужбовців ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , та їх поясненнями, зафіксовними на відеозаписі, оскільки саме ними поблизу блок посту було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та після чого вже було викликано працівників поліції, а тому вони є єдиним можливим засобом підтвердження даного факту, оскільки події відбувалися неподалік саме блок посту, який є режимним об`єктом ЗСУ, де фото та відео зйомки заборонені, в зв`язку з чим в матеріалах справи відсутній відеозапис з бодікамер працівників поліції, на якому зафіксовано факт руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а тому ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (арк. 2), наявність якого у матеріалах справи обумовлено вимогами п. 8 розділу ІІ Інструкції, що свідчить про відповідність дій працівників поліції під час складення протоколу вимогам цієї Інструкції.

Поряд з цим, належить врахувати те, що відповідно до відомостей, наданих ОСОБА_1 в ході розмови з поліцейським встановлено, що останній отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що ОСОБА_1 знає ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні«Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення на особу, що притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 , є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536 грн.80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33, 284, 265-1, 266, ч.1 ст. 130 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.), із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Штраф зарахувати на слідуючи реквізити: отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харківобл/; код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0020001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн.80 коп., який зарахувати на слідуючи реквізити: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Харківського апеляційного суду шляхом подачі скарги через Краснокутський районний суд Харківської області.

Повний текст постанови виготовлений 17.01.2023.

Суддя В. А. Каліберда