Справа № 603/69/23
Провадження № 3/603/40/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г., розглянувши матеріали, які надійшли з сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який не працює,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 09.02.2023 року приблизно о 01 год 00 хв вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , що виразилось у словесних образах та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав, щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні суду пояснив, що з батьком примирився, а тому просить не притягувати його до адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, суд приходить висновку, що окрім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 518610 від 09.02.2023 року, згідно якого 09.02.2023 року приблизно о 01 год 00 хв ОСОБА_1 вчинив відносно свого сина ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, що виразилось у словесних образах та погрозах фізичною розправою, що могло спричинити психологічну травму у постраждалого;

- письмовою заявою ОСОБА_2 від 09.02.2023 року, згідно якої потерпілий просив притягнути його батька ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що 09.02.2023 року о 01 год 00 хв останній вчинив відносно нього домашнє насильство психологічного характеру, що виразилось у словесних образах та погрозах фізичною розправою;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 09.02.2023 року, згідно яких 09.02.2023 року приблизно о 01 год 00 хв його батько ОСОБА_1 вчинив відносно нього домашнє насильство, що виразилося у словесних погрозах фізичною розправою.

Відповідно до п. п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що в діях правопорушника містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його матеріальний стан, визнання вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також примирення з потерпілим, який у судовому засіданні просив ОСОБА_1 не притягувати до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), повноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Викладені обставини у своїй сукупності суд визнає такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 22, 33, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 за малозначністю діяння звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя Ю. Г. Гудкова