БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/217/23
Провадження № 3/730/166/2023
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2023 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Данько О.В.

з участю секретаря судового засідання Граб С.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, за ст.122-4 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 20 лютого 2023 року о 09-00 год. в м. Борзна по вул. С.Палія керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , та потрапив у ДТП з автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 . Місце ДТП залишив, не повідомивши працівників поліції, чим порушив вимоги п.2.10 «А» Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 20.02.23 близько 9-00 години він збирався відвезти дружину на роботу. Вона сіла до салону автомобіля і знепритомніла. Він відразу повіз її до лікарні. Дорогою до лікарні, його занесло на слизькій дорозі, у результаті чого сталося зіткнення з автомобілем «Мерседес» під керуванням ОСОБА_2 . Він об`їхав вказаний автомобіль та поїхав далі, оскільки дружина не рухалась та не подавала ніяких ознак життя. Вказує, що обізнаний з вимогами правил дорожнього руху, проте не дотримався їх, оскільки не міг вчинити інакше, бо він вважав, що існує загроза життю його дружини.

Свідок ОСОБА_3 , суду пояснила, що працює санітаром у приймальному відділенні КНП «Борзнянська міська лікарня» Борзнянської міської ради. У лютому 2023 року, точної дати не пам`ятає, між 9-00 10-00 год. ОСОБА_1 привіз до приймального відділення свою дружину. Вона була у свідомості, проте розгублена та не могла пересуватися самостійно. Із її зовнішнього вигляду було видно, що вона погано себе почуває. На візку її доставили до відділення інтенсивної терапії.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона працює медсестрою у відділенні анестезії та інтенсивної терапії КНП «Борзнянська міська лікарня» Борзнянської міської ради. У лютому 2023 року близько 9.30 години до відділення на візку була доставлена дружина ОСОБА_1 , з діагнозом втрата свідомості.

Заслухавши пояснення притягуваного, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленого законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

Положенням ст. 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

За змістом статей 10 та 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди з метою врятування життя та здоров`я дружині ОСОБА_5 . Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , випискою епікризом №647 КНП «Борзнянська міська лікарня» Борзнянської міської ради, з якої вбачається, що ОСОБА_5 з 20.02.2023 до 21.02.2023 була госпіталізована до терапевтичного відділення вказаного закладу, копією свідоцтва про шлюб.

Оскільки у ОСОБА_1 умислу на приховання факту ДТП не було, його дії щодо залишення місця ДТП були вчинені в стані крайньої необхідності, обумовленою небезпекою життю та здоров`ю іншої особи, і ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, тобто залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди є менш значною шкодою, ніж відвернена шкода, яка могла бути заподіяна здоров`ю ОСОБА_5 у разі ненадання своєчасної допомоги, суд дійшов висновку, що в даній ситуації ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності.

Беручи до уваги, що небезпека за викладених вище обставин була дійсною та не могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам, суд робить висновок, що водій ОСОБА_1 відповідно до ст. 17 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності.

Пунктом 4 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Отже, ураховуючи сукупність доказів та встановлених у справі обставин, суд робить висновок про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку із вчиненням особою дії в стані крайньої необхідності.

Оскільки за наслідками розгляду справи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягненню з нього не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 122-4, 247, 251, 252, 256, 266, 268, 280, 283, 284, 287-289 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП закрити у зв`язку із вчиненням особою дії у стані крайньої необхідності.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.294 КУпАП.

Суддя Борзнянського районного суду О.В. Данько