Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа № 528/1336/22
Провадження № 3/528/34/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.01.2023 м. Гребінка

17 січня 2023 року суддя Гребінківського районного суду Полтавської області Вітківський М.О., з участю особи, яка притягується до відповідальності, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Лубенського районного ВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Гребінківським РВ ГУМВС України в Полтавській області від 07.02.2009,-

в с т а н о в и в :

З даних протоколу про адміністративне правопорушення від 26.12.2022 серія ВАБ № 132892, складеного ст. інспектором СЮП ВП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції Куц О.Г. слідує, що 26.12.2022 року о 17-30 год., громадянка ОСОБА_1 в порушення вимог ст.150 СК України та ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме вживала алкогольні напої, не цікавилась їх життям та здоров`ям дітей. В зв`язку з чим, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення заперечувала. Пояснила, що є матір`ю двох малолітніх дітей, які проживають разом з нею, в орендованому у друзів будинку. Діти повністю знаходяться на її утриманні, батько дітей проживає окремо, наразі за кордоном. Дохід родини становлять її підробітки, а також кошти, які перераховує батько дітей на їх утримання. Діти забезпечені всім необхідним, одягом, продуктами харчування, шкільним приладдям, мають місця для навчання. Того дня, а саме 26.12.2022 року, їй зателефонували знайомі та повідомили, що помер її «кум». З цих підстав їй потрібно було їхати до м.Гребінка, тому вона вимушено залишила своїх дітей в знайомого, якому вона довіряє і який вже не вперше доглядав її дітей. Життю за здоров`ю її дітей нічого не загрожувало. Так, вона не заперечує, що того дня вживала алкоголь, в невеликій кількості, проте, це жодним чином не відобразилось на вихованні дітей, які взагалі перебували в іншому місці за домовленістю. З приводу звернень до поліції гр. ОСОБА_4 , пояснила, що дана особа є її колишнім співмешканцем, з яким вона останнім часом не проживає. Даний громадянин, після того як вони розлучились, почав постійно погрожувати фізичною розправою їй та її дітям. З його слів, він пояснив, що буде систематично звертатись до правоохоронних органів з метою наклепу на неї. Його поведінка їй не зрозуміла, однак вона переймається за своє життя та життя своїх дітей. Письмові пояснення, наявні в матеріалах справи, фактично писала під диктовку. Просить провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 вивчивши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули правопорушення, сформованої у протоколі про адміністративне правопорушення серії від 26.12.2022 серія ВАБ № 132892, що 26.12.2022 року о 17-30 год., громадянка ОСОБА_1 в порушення вимог ст.150 СК України та ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме вживала алкогольні напої, не цікавилась їх життям та здоров`ям дітей.

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 132892 від 26.12.2022р., рапорти щодо опрацьованих звернень від гр. ОСОБА_4 від 24.12.2022 та 26.12.2022, письмові пояснення ОСОБА_1 від 26.12.2022р., копію акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28.12.2022.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Так, згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Крім того, відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Надані на розгляд суду матеріали не мають жодних відомостей, що достовірно підтверджують вживання гр. ОСОБА_1 алкогольних напоїв за обставин, вказаних у протоколі, або перебування вдома з ознаками алкогольного сп`яніння, в присутності дітей, окрім того огляд особи щодо перебування її у стані алкогольного чи іншого сп`яніння у встановленому законом порядку не проводився, даний факт лише відображений в протоколі, а також повідомленні гр. ОСОБА_4 на лінію 102.

Крім того, як вбачається з письмових пояснень гр. ОСОБА_5 (а.с.7), діти ОСОБА_6 перебували в його вдома за проханням їх матері, це вже був не перший випадок. Життю за здоров`ю дітей нічого не загрожувало.

Крім того, з даних акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї (а.с.10) слідує, що мати ОСОБА_6 проживає з двома неповнолітніми дітьми 2011 та 2013 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 . Батько дітей проживає окремо за кордоном, матеріально допомагає дітям. Діти є учнями Березівської ЗОШ. За місцем проживання діти мають власний куточок, мати дітей цікавиться їхнім навчанням. Діти довіряють матері, є слухняними, відносини в родині нормальні. Разом з цим зазначено, що мати дітей схильна до вживання алкогольних напоїв, бродяжництва. Останню попереджено відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Інших даних щодо вчинення ОСОБА_1 дій по невиконанню своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, а саме в частині забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Таким чином, факт неналежного виконання батьківських обов`язків шляхом вживання ОСОБА_1 алкогольними напоями, а також факт не догляду за дітьми, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, яким визначено межі судового розгляду, не знайшли свого підтвердження під час дослідження у судовому засіданні, оскільки не підкріплені належними доказами.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином матеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкриміновану їй діянні та наявності у її діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 184, ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП суддя,-

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя М. О. Вітківський