Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3310/22
Провадження № 3/332/130/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 р. суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Яцун О.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який офіційно не працевлаштований, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (інші відомості відсутні),

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 307693 від 06.12.2022, «06.12.2022 о 14-43 год. за адресою: с. Добропілля по вул. Перемоги, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, млява мова). Від проходження огляду на вимогу поліцейського у встановленому порядку з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив що обставини, викладені у протоколі не відповідають дійсності. Зазначив, що 06.12.2022 на вимогу військових, він разом з сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поїхали у лісосмугу за дровами на автомобілі ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом. За кермом автомобіля був його син ОСОБА_2 . Напилявши дрова, вони повертались додому та, не доїхавши до с. Нове Запоріжжя, машина заглухла. Через деякий час до них під`їхав автомобіль, вийшли особи у військовій формі та почали цікавитись звідки дрова. На місце викликали працівників поліції, які склали відносно нього протокол за те, що на автомобіль не було документів. У подальшому за кермо автомобіля сів працівник поліції та спрямував його до м. Гуляйполе для проведення перевірки щодо законності порубки дерев. З урахуванням зазначеного вважає безпідставним притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки автомобілем не керував. Протокол вказаний складався у його відсутності, ніхто не пропонував йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння.

Допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтвердили в судовому засіданні покази ОСОБА_1 щодо подій 06.12.2022.

Старший інспектор СРПП ВП № 1 Косяченко Д., який склав протокол, зазначив, що суть адміністративного правопорушення відображена у протоколі з пояснень його колег оперуповноважених СКП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зафіксованих у їх рапортах. Він особисто не бачив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у с. Добропілля. На підставі рапортів оперуповноважених він склав протокол про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Допитані в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що 06.12.2022 на виїзді з с. Добропілля вони були зупинені працівниками поліції та на їх вимогу вони «зафіксували факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля у стані алкогольного сп`яніння та відмову останнього від проходження медичного огляду». При цьому свідок ОСОБА_7 зазначив що ОСОБА_1 перебував біля машини, а не за її кермом.

Вивчивши матеріали справи, аналізуючи та надаючи оцінку вищезазначеному, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю за таких підстав.

Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Суд констатує, що поза розумним сумнівом, матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

У відповідності до роз`яснень, що містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що у цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись вимогами ст.ст. 245, 247, 273 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя О.С. Яцун