Справа № 144/70/23
Провадження № 3/144/83/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 смт. Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Довгалюк Людмила Василівна,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 16.01.2023 о 18 годині 20 хвилин громадянин ОСОБА_1 у с. Велика Мочулка по вул. Добропільській керував автомобілем ВАЗ - 2107, номерний знак НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на факт вживання алкоголю водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що він не керував автомобілем за вказаних у протоколі обставин. На прохання свого знайомого ОСОБА_2 , який повертався додому з Вінницької лікарні, він зустрів його з автобуса. Товариш пригостив його пивом і вони тривалий час спілкувались у салоні автомобіля. Вони домовилися, що ОСОБА_2 , який був тверезий, відвезе його додому. Працівники поліції підійшли до транспортного засобу, який стояв на обочині у нерухомому стані з вимкненим двигуном.

Свідок ОСОБА_2 надав показання про те, що 16.01.2023 він попросив свого товариша ОСОБА_1 зустріти його з автобуса, яким він приїхав із Вінницької лікарні, де проходив курс лікування та мав при собі важкий багаж. ОСОБА_2 за станом здоров`я взагалі не вживає спиртних напоїв, перебував у тверезому стані та мав намір завезти ОСОБА_1 додому, а далі з дозволу останнього скористатися його автомобілем, щоб добратися додому.

Під час того, як вони сиділи та спілкувались у автомобілі, який стояв на обочині у нерухомому стані з заглушеним двигуном, до них підійшли працівники поліції підійшли. У той вечір ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не мав такого наміру.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення працівниками поліції надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 136351 від 16.01.2023, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, корінець направлення для огляду на стан сп`яніння , відеофайли з нагрудного відеореєстратора поліцейського на електронному носії.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши відеофайли, долучені до протоколу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, суддя дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 136351 від 16.01.2023, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, диспозиція якої передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є водій транспортного засобу. Обов`язковими елементами об`єктивної сторони складу правопорушення є факт керування транспортним засобом та факт відмови особою, яка керує таким засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

У п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що під керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Разом з тим, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, що не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

За змістом ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Оскільки у протоколі не вказано свідків, то об`єктивним доказом належного виконання процедури огляду особи на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, є відеозапис події, головним завданням якого є фіксування доказів, які засвідчують факт правопорушення, і такий факт сп`яніння повинен бути документально доведений.

При відтворенні відеофайлів на диску, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що на відео не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем, момент його зупинки працівниками поліції та рух транспортного засобу, який указаний у протоколі.

Шляхом дослідження долучених до матеріалів справи відеозаписів встановлено, що один із записів, розпочинається у момент, коли ОСОБА_1 перебуває в салоні автомобіля, який стоїть на обочині з вимкненим двигуном. Факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом зазначеним відеозаписом не підтверджується.

На іншому відеозаписі зафіксовано процес спілкування працівників поліції, які навіть не представилися, з ОСОБА_1 , а саме ряд запитань та відповіді на них, під час яких останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, мотивуючи тим, що транспортним засобом він не керував, про що також зазначив у протоколі.

Відтворені у судовому засіданні відеофайли не можуть вважатися належним та допустимими доказами, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 5 статті 266 КУпАП України огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, статтею 266 КпАП України передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, і лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Натомість, усупереч вимогам пункту 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1206 відеозйомка не велася з моменту початку виконання службових обов`язків і безперервно до її завершення, а вибірково.

Крім того, у матеріалах справи, зокрема, у долучених до протоколу відеозаписах, відсутні докази того, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням конкретного спеціального технічного засобу. Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було проінформовано про порядок застосування такого спеціального технічного засобу, назва та номер якого не зазначені в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який додається до протоколу.

Водночас у протоколі не вказано свідків, які могли б підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Інші належні, допустимі та беззаперечні докази на підтвердження факту керування особою, що притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом до моменту його зупинки у стані алкогольного сп`яніння у матеріалах справи відсутні.

Суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Як регламентовано ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи, що всі сумніви мають тлумачитись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутності переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_1 , суддя дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУПАП за відсутністю у діянні останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст.130, ст. 245, п. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діянні складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Теплицький районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя