Справа № 711/431/23
Номер провадження 3/711/225/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Комплєктова Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого подавцем ТОВ «Епіцентр», ІПН НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ААД № 099365 від 13.01.2023, ОСОБА_1 21.11.2022 о 16.40 год., керуючи автомобілем «ВАЗ 211140», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушуючи вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, став учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце якої залишив, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні, яке відбулось 15.02.2023, ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що 13.01.2023 він рухався на своєму автомобілі по вул. 30 р. Перемоги, йшов дощ, освітлення не було. Під`їжджаючи до пішохідного переходу біля магазину «Епіцентр» побачив, що нікого з пішоходів не було, машини в сусідній смузі не зупинялися, тобто можливо було рухатися далі, але потім раптово на переході з`явилася дівчина. Він не бачив звідки вона вийшла, різко загальмував, а вона відскочила від автомобіля. Він вийшов з машини, спитав чи не потрібна якась допомога, можливо потрібно відвезти її в лікарню, викликати поліцію, але дівчина разом зі своїм чоловіком відмовилась. Він сам запропонував допомогу, залишив їм свій номер телефону, щоб вона телефонувала якщо їй потрібна буде допомога. Розмовляв він і з чоловіком цієї дівчини, він також повідомив, що їм не потрібна допомога. Пізніше в цей день зателефонувала до нього дівчина і повідомила, що вони їдуть в лікарню, але він допомогти не зміг, тому що був вже за містом і запропонував зателефонувати їй пізніше. Умислу зникнути з місця ДТП у нього не було, оскільки самого ДТП не було, вона просто відійшла від автомобіля. Механічних ушкоджень авто та матеріальних збитків не було. В наступне судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, відповідно до ст. 268 КУпАП обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП не передбачена.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лисенко І.А. в судовому засіданні просив провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки умислу в діях ОСОБА_1 на зникнення з місця ДТП не було. Згідно з приписами ст. 122-4 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Відповідно до Правил дорожнього руху України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника ДТП, спрямовані на приховування факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу. Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу. Оскільки прямого умислу на вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 не мав, бо залишив свої контакти ОСОБА_3 , запропонувавши допомогу, від якої вона відмовилась, тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_3 , які були долучені судом до матеріалів справи за клопотанням захисника Лисенка І.А. встановлено, що 21.11.2022 о 16.40 год. вона з чоловіком переходила пішохідний перехід вул. 30 р. Перемоги. Водії автомобілів з обох сторін пропускали їх на пішохідному переході. Вони вже майже перейшли в бік магазину «Епіцентр», залишилось декілька метрів до бордюру, коли раптом автомобіль темного кольору здійснив наїзд на неї. В той момент вона перебувала в шоковому стані, тому до лікарів не звернулись. Водій цього автомобіля вийшов і запропонував допомогу, а саме відвезти їх в лікарню. Вона відчувала сильний біль, але через шоковий стан не захотіла їхати в лікарню. Водій дав свій номер телефону, зі словами, якщо буде потрібна допомога, щоб зателефонували йому. Пізніше вона звернулася до лікаря і їй поставили діагноз підозра на перелом надколінника. Вони зателефонували водію ОСОБА_4 за номером, який він їм залишив, щоб допоміг з лікуванням. Проте водій сказав, що вони самі винні і що треба дивитися коли переходиш дорогу.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_5 встановлено, що 21.11.2022 о 16.40 вони з дружиною переходили через дорогу вул. 30 р. Перемоги. Водії автомобілів з обох сторін пропускали їх на пішохідному переході. Вони вже майже перейшли в бік магазину «Епіцентр», залишилось декілька метрів до бордюру, коли раптом автомобіль темного кольору здійснив наїзд на його дружину. В той момент вона перебувала в шоковому стані, тому до лікарів не звернулись. Водій цього автомобіля вийшов і запропонував допомогу, а саме відвезти їх в лікарню. Через шоковий стан дружина не захотіла їхати в лікарню. Водій дав свій номер телефону, зі словами, якщо буде потрібна допомога, щоб зателефонували йому. Пізніше дружина звернулася до лікаря, їй поставили діагноз підозра на перелом надколінника. Вони зателефонували водію ОСОБА_4 за номером, який він їм залишив, щоб допоміг з лікуванням. Проте водій сказав, що вони самі винні і що треба дивитися коли переходиш дорогу.

Для визначення того, чи відповідали дії водія ОСОБА_1 . Правилам дорожнього руху та чи вчинив він зазначене у протоколі адміністративне правопорушення, слід виходити з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7.

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу;

Положеннями ст. 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Вище вказана норма пов`язує настання відповідальності із порушенням конкретних Правил дорожнього руху. Вимога про зупинку передбачена п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху, - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2023 року (на час розгляду даної справи не набрала чинності), провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У вказаній справі суд встановив та зазначив про відсутність наслідків у вигляді майнової шкоди, як обов`язкової ознаки складу правопорушення, іншої шкоди суспільним відносинам в сфері власності не заподіяно.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 жодних дій, спрямованих на приховування факту такої пригоди або обставин її скоєння не вчиняв. Крім цього, у ОСОБА_1 не було умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки з його письмових пояснень вбачається, що він не мав наміру тікати, зупинився та запропонував допомогу, від якої потерпіла ОСОБА_3 відмовилась.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які би вказували на наявність умислу у ОСОБА_1 на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122-4, 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. О. Комплєктова