справа № 361/1133/23
провадження № 3/361/1061/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07.02.2023 серії ВАВ №102298, 17.01.2023 близько 16-30 години ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив діяння передбачені п.п. 14, п. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 р., а саме голосно кричав, чинив тиск, чим вчинив дії психологічного характеру що заподіяло шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину категорично заперечив та пояснив, що, 17.01.2023 надвечір йому зателефонував син і повідомив що він посварився з дружиною, а тому до них їдуть її батьки, щоб забрати невістку з онуком до себе додому. Наступного дня, хвилюючись за свого сина, так як минулого літа останнього побив сват, ОСОБА_1 поїхав до сина додому. По приїзду він не виявив сина вдома, а тому запитав невістку про те де знаходиться його син, оскільки мав побоювання за його життя, але, оскільки він перебував у стані емоційного хвилювання, питання ставив на підвищених тонах. Також ОСОБА_1 повідомив, що в цей час були присутня няня дитини, яка могла б підтвердити, що жодних дій фізичного чи психологічного характеру, направлених на скоєння домашнього насильства відносно невістки, він не вчиняв, однак він не знає контактів цієї жінки, щоб суд викликав її для надання показів. Зазначив, що любить свого онука, а до невістки ставиться як до рідної дочки, тому він не завдавав їй ні фізичного ні психологічного насильства, як це зазначено в поясненнях, навпаки, саме ОСОБА_3 висловлювалася відносно нього в грубій формі та не відповідала, де знаходиться його син.

Захисник адвокат Срібний В.А. у судовому засіданні вказав, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не встановлено ступінь заподіяної шкоди психічному здоров`ю потерпілій. Пояснення та обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення мають розбіжності, а відтак відсутній склад адміністративного правопорушення, тому справа підлягає закриттю.

Потерпіла у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, жодних клопотань не заявляла.

Заслухавши пояснення учасників справи про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, для правильної кваліфікації дій особи застаттею 173-2 КУпАП у виді психологічного насильства необхідною умовою є встановлення не лише застосування кривдником образливих, зокрема нецензурних слів до потерпілої особи, а установлення факту, що такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У даному випадку протокол відносно ОСОБА_1 складено без врахування вищевказаних вимог Закону.

В протоколі зазначено про завдання психологічного насильства, а саме "голосно кричав, чинив тиск", при цьому з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 17.01.2023, він, прибувши за місцем мешкання свого сина почав підвищеним тоном запитувати у невістки про місце перебування свого сина. Відповідні покази зазаначені у письмових поясненнях ОСОБА_2 .

Із письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається наявний конфлікт їз її чоловіком ОСОБА_4 напередодні приїзду батька останнього. Також ОСОБА_2 зазначає про застосування ОСОБА_1 до неї фізичної сили, зазначаючи, що при даному конфлікті була присутня няня, однак клопотань про виклик останньої до суду не заявила.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адмінвпливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на думку суду, у протоколі про адміністративне правопорушення викладені формальні ознаки наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, України без будь-якого фактичного підтвердження, оскільки відсутні будь-які об`єктивні докази факту вчинення останнім домашнього насильства, відсутні докази на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , а пояснення ОСОБА_1 та пояснення ОСОБА_2 , носять суперечливий характер та встановити, яке з них відповідає дійсності з наявних матеріалів не можливо.

Відтак, обопільна сварка, яка сталася 07.02.2023 між ОСОБА_1 та його невісткою ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров'ю останньої, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов'язковою ознакою об'єктивної сторони даного правопорушення.

Отже, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, в тому числі щодо наслідків дій ОСОБА_1 для психологічного стану ОСОБА_2 .

Відповідно достатті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Європейським судом з прав людини та основоположних свобод неодноразово зазначалось, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, які по суті мають ознаки, «притаманні кримінальному обвинуваченню», необхідно застосовувати підходи кримінального судочинства (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року «Коробков проти України», рішення від 30 травня 2013 року «Малофєєва проти Росії», та інші).

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати і протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03)).

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП поза розумним сумнівом.

Враховуючи вище наведене, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247,283 -285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення..

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Н.С.Сіренко