Номер провадження: 33/813/30/23
Номер справи місцевого суду: 521/6028/22
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі Павлючук Ю.В.,

за участю: представника ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвоката Ростомова Г.А.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про порушення митних правил №5717/50000/21 від 30.11.2021 встановлено, що 23 листопада 2021 року до пункту пропуску «Кучурган-Первомайськ» відділу митного оформлення №1 митного поста «Кучурган» Одеської митниці прибув транспортний засіб з р.н. НОМЕР_1 , який на підставі документу контролю доставки книжки МДП АХ85062122 та товаросупровідних документів CMR №CR007482 від 18.11.2021, рахунків-фактури №0013800, №0015178, №0096466 від 18.11.2021 переміщує товар «автозапчастини, миючі та очищаючі засоби, засоби по догляду за автомобілями та мастильні матеріали».

Відповідно до товаросупровідних документів відправник/продавець товарів - компанія UAB «SCT Lubricants» (LT105026416, Silutes pi. 119, LT- 95112 Klaipeda), одержувач/покупець товарів - компанія TOB «ШЕРІФ» , вул. Шевченко, буд. 81/11, м. Тирасполь, MD-3300 Молдова).

Згідно з рахунком-фактури №0013800 від 18.11.2021 та рахунком-фактури №0015178 від 18.11.2021 компанії UAB «SCT Lubricants» країна походження товарів - Китай.

В період з 29.11.2021 по 30.11.2021 посадовими особами митного органу проведено повний огляд товарів в транспортному засобі з р.н. CQB777/ НОМЕР_2 , з метою перевірки відповідності товару відомостям, зазначеним у товаросупровідних документах.

За результатом проведення митного огляду товарів встановлено наступну невідповідність: товари, які переміщуються на підставі рахунків-фактур від 18.11.2021 №0013800, №0015178 містять маркування «SCT - Vertriebs GmbH Feldstrasse, 154 22880 Wedel/Hamburg Germany tel. +49 (0) 4103 12110, UAB SCT Lubricantes pi. 119, 95112, Klaipeda, Lithuania, Made in EU, «Произведено в Германии».

Тобто, товаросупровідні документи містять неправдиві відомості щодо країни походження товарів.

Митним органом встановлено, що на посаді керівника компанії UAB «SCT Lubricants» (LT105026416, Silutes pi. 119, LT-95112 Klaipeda) перебуває ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

На підставі вищевикладеного, посадовими особами Одеської митниці спільно з головним державним інспектором оперативного відділу управління оперативного реагування Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Державної митної служби України Павловичем О.В. в результаті проведення митного огляду та співставлення товаросупровідних документів компанії UAB «SCT Lubricants», керівником якої є ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), встановлено, що через митний кордон України переміщується товар «автозапчастини, миючі та очищаючі засоби, засоби по догляду за автомобілями та мастильні матеріали», загальною вартістю 43 497 євро або 1 333 105,31 грн (курс НБУ станом на дату протоколу: 1 євро = 30,6481 грн), на підставі документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження.

Зазначені дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, у зв`язку з чим, посадовою особою Одеської митниці Державної митної служби України було складено протокол про порушення митних правил 5717/50000/21 (а.с. 1-7).

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) закрито, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил, повернуто ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), керівнику компанії UAB «SCT Lubricants», або уповноваженій особі в установленому законом порядку, після сплати всіх необхідних митних платежів.

В апеляційній скарзі представник Одеської митниці Державної митної служби України просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 % вартості товарів - безпосередніх предметів правопорушення, що дорівнює 1 333 105,31 грн, з конфіскацією предметів правопорушення згідно протоколу.

Крім того, представник Одеської митниці Державної митної служби України просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що про в судовому засіданні під час прийняття постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року представник Одеської митниці Державної митної служби України участі не приймав, копію постанови суду на адресу Одеської митниці надійшла лише 21 жовтня 2022 року від ТОВ «Шериф» (Молдова).

Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч. 5 ст. 529 МК України, постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити Одеській митниці Державної митної служби України строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року.

Представник Одеської митниці Державної митної служби України в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, про розгляд справи сповіщався належним чином.

02 лютого 2023 року від Одеської митниці Державної митної служби України надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, крім того просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Одеської митниці Державної митної служби України, на підставі доводів, викладених в ній, оскільки в справі достатньо матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвоката Ростомова Г.А., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, дослідивши матеріали справи апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дійшовши висновку про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 486, 489 МК України належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції зазначив, що орган митної служби дійшов безпідставних висновків щодо необхідності притягнення керівника UAB «SCT Lubricants», оскільки з рахунків фактур вбачається, що виписані та підписані вони іншою особою. Рахунки фактури виписані та скріплені підписом особи за ім`ям ОСОБА_3 з позначкою «Apskaitininke», що в перекладі з литовської означає «Бухгалтер». З цього випливає, що єдиною особою, що підписувала документи, якими супроводжувалася поставка вантажу є ОСОБА_3 , у той час, керівник UAB «SCT Lubricants» ОСОБА_1 жоден документ не підписував та не подавав.

Судом також вказано, що ряд документів, які додано до протоколу про порушення митних правил № 5717/50000/21 від 30 листопада 2021 року в якості обґрунтування обставин порушення митних правил в порушення наведених вимог законодавства не засвідчені в установленому законом порядку, що унеможливлює їх використання на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування у цій справі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законним, обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

В апеляційній скарзі представник Одеської митниці Державної митної служби України наголошує, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) перебуваючи на посаді керівника підприємства UAB «SCT Lubricants» відповідає за фінансово-господарську діяльність підприємства і зобов`язаний надавати до митного контролю і оформлення документи з достовірною та правдивою інформацією, посилаючись на п. 44 ч. 1 ст. 4 МК України та ст. 65 Господарського кодексу України.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими та відхиляє вищезазначені доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 1 статті 483 МК України передбачено адміністративну відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Суб`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративного правопорушення передбачає наявність прямого умислу, а суб`єкт правопорушення - спеціальний, посадова особа підприємства, тобто в даному випадку UAB «SCT Lubricants».

Декларування, відповідно до вимог ч. 1 ст. 257 МК України, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Пункт 8 ч. 1 ст. 4 МК України містить визначення поняття «декларант», згідно якого це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Відповідно до ч.1 ст. 265 МК України, декларантами мають право виступати: 1) при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір; 2) в інших випадках - особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від свого імені.

Резидентами, згідно вимог п.п. а) п. 50 ч. 1 вищезгаданої ст. 4 МК України, є юридичні особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України, з місцезнаходженням на її території, а також їх відокремлені підрозділи за кордоном, що не здійснюють господарської діяльності.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 265 МК України, декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Стаття 266 МК України встановлює обов`язки, права та відповідальність декларанта та уповноваженої ним особи, зокрема, ч. 4 зазначеної статті передбачено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

В свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 266 МК України, особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

З матеріалів справи вбачається, а саме з товаросупровідного документу CMR №CR007482 від 18.11.2021 та рахунків-фактури №0013800, №0015178, №0096466 від 18.11.2021, що UAB «SCT Lubricants» вказаний відправником товару, однак безпосередньо зазначені документи подані та підписані Laura Norvaisiene з позначкою «Apskaitininke» (в перекладі з литовської означає «Бухгалтер»).

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції та звертає увагу на те, що посадові особи, які здійснювали в даному випадку провадження у справі про порушення митних правил не надали суду жодних належних доказів того, що саме ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) керівник UAB «SCT Lubricants», як посадова особа підприємства самостійно підписав чи подав товаросупровідні документи та рахунки-фактури, на підставі яких підприємством переміщувались товари через кордон України, оскільки це здійснювала певна уповноважена особа, яка подала та підписала товаросупровідні документи CMR №CR007482 від 18.11.2021 та рахунки-фактури №0013800, №0015178, №0096466 від 18.11.2021 - ОСОБА_3 .

Таким чиним, в даному випадку матеріалами справи не доведено того, що керівник UAB «SCT Lubricants» ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) був уповноважений будь-яким чином на декларування товарів, що переміщуються через кордон та подання товаросупровідних документів, тобто є суб`єктом вчинення поставленого йому в провину порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України за кваліфікуючими ознаками вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів товаросупровідних документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження товарів.

Посилання митного органу в протоколі про порушення митних правил та в апеляційній скарзі на те, що саме ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) підлягає відповідальності за порушення митних правил, передбачених в ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки є керівником UAB «SCT Lubricants» в розумінні ст. 65 Господарського кодексу України, апеляційний суд оцінює критично та зазначає, що вищезазначені посилання на норми господарського законодавства є загальними, стосуються керівництва підприємства в цілому та містять положення, відповідно до якого керівник вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами, натомість, жодних документів, в тому числі установчих, на підтвердження повноважень керівника підприємства ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) щодо декларування товарів, які переміщуються через митний кордон, посадовими особами митного органу надано суду не було.

Водночас, положеннями ч. 3 ст. 65 ГК України, керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Натомість, з огляду на вищевикладені положення митного законодавства, суб`єктом вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України є особа, яка здійснює переміщення товарів через митний кордон, тобто в даному випадку декларант, в той час як митним органом не було достеменно доведено, що декларантом в даному випадку виступав саме керівник UAB «SCT Lubricants» ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) та що він на підприємстві є саме тією посадовою особою, яка відповідає за забезпечення надання до митного контролю та оформлення документів із достовірною та правдивою інформацією.

При цьому, із матеріалів справи не зрозуміло та митним органом не зазначено, яке саме правове становище займає особа, зазначена в товаросупровідних документах CMR №CR007482 від 18.11.2021 та рахунках-фактурах №0013800, №0015178, №0096466 від 18.11.2021 - ОСОБА_3 , яка підписала їх.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Окрім того, не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).

Згідно зі статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

В рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що матеріалами справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Апеляційний суд також зауважує, що згідно ст. 268 МК України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання не тягне за собою застосування санкцій.

При цьому, ст. 460 МК України встановлено, що допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року, та задоволення апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 247, 294 КУпАП, ст. ст. 483, 529, 530 МК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Одеської митниці Державної митної служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький