Справа № 344/2589/23
Провадження № 3/344/1631/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Зеленко О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, водія гранатометного відділення взоду вогневої підтримки гірсько-штурмової роти, в/ч НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення),-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 вчинив самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю до десяти діб, в умовах особливого періоду, за наступних обставин.

Так, 07.01.2023 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 був відсутній на ранковому шикуванні особового складу в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 . Про причини неприбуття до військової частини НОМЕР_1 та, відповідно, про причини своєї відсутності солдат ОСОБА_1 не повідомив, на телефонні дзвінки не відповідав. Невідкладні заходи щодо розшуку зазначеного військовослужбовця виявились безрезультатними. 09.01.2023 солдат ОСОБА_1 з`явився до військової частини НОМЕР_1 в пункт постійної дислокації в АДРЕСА_1 . Документів, які б свідчили про підстави неприбуття до військової частини НОМЕР_1 07.01.2023 та про законність відсутності на службі від 07.01.2023 до 09.01.2023 солдат ОСОБА_1 не надав. Причиною вказаних обставин виступила особиста недисциплінованість.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Станом на час розгляду справи жодних заяв та клопотань від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи до суду не надходило. В матеріалах справи міститься письмова заява ОСОБА_1 , згідно якої, останній, свою вину у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 визнав та просив суд суворо не карати, а розгляд справи здійснити за його відсутності. За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, вважаю, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини.

Ч. 4 ст. 172-11 КУпАП передбачає відповідальність військовослужбовців за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду (у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення).

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться даними з протоколу №4 про військове адміністративне правопорушення від 09.01.2023, витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 за № 42 від 09.01.2023, письмовою заявою ОСОБА_1 .

Як вбачається з протоколу №4 про військове адміністративне правопорушення від 09.01.2023, 07.01.2023 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 був відсутній на ранковому шикуванні особового складу в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 . Про причини неприбуття до військової частини НОМЕР_1 та, відповідно, про причини своєї відсутності солдат ОСОБА_1 не повідомив, на телефонні дзвінки не відповідав. Невідкладні заходи щодо розшуку зазначеного військовослужбовця виявились безрезультатними. 09.01.2023 солдат ОСОБА_1 з`явився до військової частини НОМЕР_1 в пункт постійної дислокації в АДРЕСА_1 . Документів, які б свідчили про підстави неприбуття до військової частини НОМЕР_1 07.01.2023 т про законність відсутності на службі від 07.01.2023 до 09.01.2023 солдат ОСОБА_1 не надав. Причиною вказаних обставин виступила особиста недисциплінованість. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.4 ст. 172-11 КУпАП як самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю до десяти діб, в умовах особливого періоду, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.4 ст.172-11 КУпАП (у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення).

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП (у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, ставлення до скоєного правопорушення, щире каяття як обставину, що пом`якшує відповідальність, та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 9, 33, 172-11, 221, 268, 283, 284, 285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП (у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сто сорок п`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106- 536 грн 80 коп. судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Олеся ЗЕЛЕНКО