Провадження № 33/801/145/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шлапак Д. О.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Шибінського О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про час розгляду справи.

В судовому засіданні адвокат Шибінський О.В. подав клопотання про зупинення провадження у даній справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби, оскільки він на даний час перебуває в зоні бойових дій у Донецькій області, при цьому бажає особисто приймати участь у розгляді справи та надати покази в судовому засіданні. Зазначає, що оскільки нормами КУпАП не врегульовано порядок зупинення провадження у справах про адміністративне правопорушення то просить суд застосувати аналогію закону КПК України та на підставі ст.335 КПК України зупинити провадження у даній справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Розглянувши заявлене клопотання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.
Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, суд вважає, що справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду.

Також, суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи. Крім того, ОСОБА_1 має захисника адвоката Шибінського О.В., який представляє його інтереси під час розгляду справи, тому він не позбавлений можливості забезпечити належним чином свій судовий захист.

Щодо клопотання захисника про застосування аналогії закону КПК України та зупинення провадження у даній справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст.335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби
Нормами КУпАП України не передбачено зупинення провадження у справі та на даний час зміни у чинний КУпАП не були внесенні.

Так, адвокат Шибінський О.В. до апеляційного суду надав довідку ВЧ НОМЕР_1 від 16.09.2022 № 1466 про те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Однак, будь яких доказів чи відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 на час розгляду даної адміністративної справи призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у розпорядження суду не надано.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання адвоката Шибінського О.В. про зупинення провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП необхідно відмовити.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат Шибінський О.В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи. Також для огляду надав оригінал висновку висновок Погребищенської ЦРЛ № 41 від 02.07.2022 про проходження огляду на стан сп`яніння. На запитання судді, чому не надано оригінал вказаної довідки до суду першої інстанції, адвокат пояснити не зміг.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення адвоката Шибінського О.В., суддя вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін, з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 412919 від 02.07.2022 о 03 год. 20 хв., який складений відносно ОСОБА_1 і який є одним із доказів у справі, правопорушник 02.07.2022 року о 02 год. 50 хв. в м. Вінниці по вул. Пирогова 172, керував транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився на місці зупинки. Велася безперервна відеофіксація на нагрудну камеру № 470764, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.2).

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 2); направленням на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 3); рапортом (а.с. 4) та відеозаписом (а.с. 5).
Сукупністю зазначених вище доказів підтверджується винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Докази в сукупності узгоджуються між собою, відображають реальний перебіг події, підтверджують факт відмови правопорушника від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість ОСОБА_1 доводиться зібраними матеріалами справи.
Суд першої інстанції, діючи згідно зі ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За таких обставин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

На відео зафіксовано, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, від чого правопорушник відмовився.

З відеозапису вбачається, що на запитання працівників поліції чи вживав спиртні напої ОСОБА_1 вказав, що «випив пива більше 1 л.».
Тобто, вказаними свідченнями скаржник підтвердив, що керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Також, на відео видно, що працівники поліції роз`яснили наслідки відмови та запитували його чи розуміє він наслідки такої відмови, на що останній вказав «розуміє» та відмовився пройти обстеження.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції скаржник не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 зі змістом протоколу був ознайомлений, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому роз`яснені. Будь-яких зауважень щодо його змісту чи клопотань він не заявляв, що підтверджується особистим підписом скаржника.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою обов`язкове скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.
У протоколі викладені відомості, які підтверджуються і іншими дослідженими судом та наявними в матеріалах справи доказами.

Належних та допустимих доказів в підтвердження неправомірності в діях працівників поліції, ОСОБА_1 також не надав до суду першої інстанції, і до апеляційного суду.

Враховуючи наведене, суддя вважає, що працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог Інструкції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що водій ОСОБА_1 не заперечив факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, згідно ст.251 КУпАП він є доказом в справі про адміністративне правопорушення

Відтак є доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що в порушення розділу 1 п.6 Інструкції від 11.11.2015 поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів не було проведено огляд на стан сп`яніння. З відеозапису вбачається, що працівники поліції пропонували пройти водію огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, однак скаржник відмовився від огляду на місці та в лікарні.
Доводи скаржника про не залучення поліцейським свідків для проведення огляду на стан сп`яніння апеляційним судом відхиляється з огляду на те, що за Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" № 1231-IX, частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції: зокрема, зазначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Тоді як дані обставини фіксувалися шляхом проведення відеозйомки і містять відеозапис щодо відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що не створювало для працівників поліції обов`язку забезпечити участь свідків. З відеозаписів встановлена послідовність перебігу подій, що відбувались на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки ними зафіксовано обставини події, поведінку ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Суддя звертає увагу, що ксерокопія висновку Погребищенської ЦРЛ № 41 від 02.07.2022 (а.с. 24), з якого слідує самозвернення скаржника в лікарню для проходження огляду на стан сп`яніння, правомірно не була взята судом першої інстанції до уваги, адже оригінал такого висновку правопорушником в суд надано не було. Суд правильно надав оцінку ксерокопії висновку та обґрунтовано не взяв його до уваги.
З оглянутого Вінницьким апеляційним судом висновку слідує, що правопорушник пройшов огляд понад встановлені строку, а саме понад дві години з часу його зупинки працівниками поліції.
Наявність обставин, про які ОСОБА_1 зазначав, обґрунтовуючи відмову від проходження медичного обстеження, не звільняє його від адміністративної відповідальності і не впливає на склад адміністративного правопорушення.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, про те що матеріалах справи відсутнє направлення на огляд з метою встановлення стану сп`яніння до медичної установи, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи міститься направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 3).

Вказані доводи скаржника розцінюється як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення та склад адміністративного правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що матеріалами справи підтверджено факт відмови скаржником на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Суддя апеляційної інстанції також вважає безпідставними доводи скаржника про те, що суд розглядаючи справу не вжив належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи та підійшов до розгляду справи в спрощеному порядку.
Як вбачається із матеріалів прави, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку. Відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Даючи оцінку доказам по справі суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та визнав винуватим ОСОБА_1 . Так як керуючи автомобілем водій не повинен перебувати в стані алкогольного сп`яніння, оскільки для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі що передбачено Правилами дорожнього руху України.

Отже, процесуальних порушень під час розгляду справи, які б слугували підставою для скасування постанови, суд першої інстанції не допустив.
Інші доводи апеляційної скарги суддя не приймає до уваги, так як ці доводи не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР України і не свідчать про невідповідність складеного щодо нього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.

Разом з тим, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає саме після встановлення факту відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами по справі.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко