Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7016/22 Головуючий у 1-й інст. Аксьонов В. Є.
Категорія ст.173 КУпАП Доповідач Радченко С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Радченко С.В., за участі: особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника адвоката Блажиєвського Вадима Вікторовича, потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката Рябчун Олесі Дмитрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Рябчун Олесі Дмитрівни, яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 12 грудня 2022 року, якою провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрито,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 грудня 2022 року провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 30 вересня 2022 року, о 14 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку №23 по вул. Хлібній, в м. Житомирі, в громадському місці висловлював слова образ на адресу ОСОБА_2 та намагався її вдарити. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Рябчун О.Д., яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, як незаконну, та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що судом першої інстанції не проведено відповідного аналізу та оцінки показань свідків зі сторони ОСОБА_1 та показань самого ОСОБА_1 . Крім того, при винесенні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не в повній мірі та не всебічно дослідив матеріали справи і виніс неправильне рішення, та не в достатній мірі врахував показання потерпілої, а також те, що в матеріалах справи наявні письмові докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Заслухавши потерпілу ОСОБА_2 та її адвоката Рябчун О.Д., які підтримали апеляційну скаргу, позицію ОСОБА_1 та його адвоката Блажиєвського В.В. щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст.280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів, має містити дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із матеріалів справи, наведені вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції та винесенні оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 дотримані.

Так, положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну чи кримінальну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху, справи приватного обвинувачення, домашнє насильство тощо).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

До поняття "інші подібні дії" слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; гвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у невідведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

За результатами апеляційної перевірки встановлено, що у справі відсутні належні докази порушення громадського порядку та спокою громадян з боку ОСОБА_1 саме за обставин встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №527425 від 12.10.2022 року, ОСОБА_1 30 вересня 2022 року, о 14 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку №23 по вул. Хлібній, в м.Житомирі, в громадському місці висловлював слова образ на адресу ОСОБА_2 та намагався її вдарити. Даний протокол складено за заявою потерпілої ОСОБА_2 (а.с.1,3)

У відповідності до письмових пояснень ОСОБА_1 від 12.10.2022, останнім зазначено, що будь-яких протиправних дій відносно ОСОБА_2 він не вчиняв. (а.с.4) Про свою незгоду з протоколом, складеним відносно нього, ОСОБА_1 зазначив особисто.

Будучи опитаним в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину за ст.173 КУпАП не визнав, та зазначив, що 30.09.2022, близько 14 год. 00 хв. по вул.Хлібній, в м.Житомирі він бачив, що відбувся конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 кричала на ОСОБА_3 , проганяла її з місця торгівлі, в зв`язку з чим він зробив зауваження ОСОБА_2 . В свою чергу ОСОБА_2 його образила, поводила себе неадекватно. З ним разом в той день і час була його дружина. Свої пояснення ОСОБА_1 підтримав під час апеляційного перегляду справи.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Зокрема, свідок ОСОБА_3 зазначила, що вона декілька раз на тиждень приїжджає з с.Левків в м.Житомир і продає молочні продукти на вул. Хлібній в м.Житомирі. До цього у неї вже були конфлікти з ОСОБА_2 з приводу війни з росією. Останній раз 30.09.2022 ОСОБА_2 не пустила її на місце торгівлі поруч з нею, штовхала та ображала її. ОСОБА_1 стояв поруч і заступився за неї, сказав ОСОБА_2 не чіпати людей. ОСОБА_2 почала кричати на ОСОБА_1 та замахнулася на нього куркою, котру продавала. Будь-яких ударів чи нецензурної лайки з боку ОСОБА_1 вона не бачила, а сама перейшла на інший бік вулиці і там продавала молоко.

У відповідності до показань свідка ОСОБА_4 , 30.09.2022 ОСОБА_1 підходив до ОСОБА_2 і спілкувався. ОСОБА_2 замахувалася на ОСОБА_1 куркою. Також вона бачила, як ОСОБА_2 не пускала ОСОБА_3 стояти поруч з нею і торгувати. На цей конфлікт підійшов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 його обізвала, образила його нецензурною лайкою. ОСОБА_1 розвернувся і пішов. ОСОБА_3 перейшла торгувати на інший бік.

Свідком ОСОБА_5 зазначено, що 30.09.2022р., близько 14 години ОСОБА_2 не дозволяла торгувати ОСОБА_3 , виштовхувала її з місця торгівлі, кричала на неї. Цим часом повз ішов ОСОБА_1 та зробив ОСОБА_2 зауваження. ОСОБА_2 замахнулась на ОСОБА_1 куркою. ОСОБА_1 спокійно пішов далі, ударів він ОСОБА_2 не завдавав. Що саме говорив ОСОБА_1 . ОСОБА_2 він не знає.

Як вважає суд апеляційної інстанції, вище зазначені докази - пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не містять суттєвих розбіжностей, доповнюють одне одного, та відтворюють послідовність та обставини подій 30.09.2022 року, близько 14 год. 00 хв. по вул.Хлібній, в м.Житомирі, їх учасників, та відповідні дії останніх.

Вище зазначені докази, як і інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому правильно покладені судом в основу прийнятого рішення.

При цьому, в своїх поясненнях потерпіла ОСОБА_2 вказувала на те, що у зазначений в протоколі час та місці до неї прибіг ОСОБА_1 і хотів вдарити її кулаком в обличчя, вона відхилилась, ледь не впала, її підтримала жінка, котра стояла поруч з нею. ОСОБА_1 розкидав її товар, топтав його. Потім прийшла дружина ОСОБА_1 і відтягнула його. Такі ж пояснення надала потерпіла і у суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, зазначеними поясненнями потерпілою не встановлено та не підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 , за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, чи образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян. З матеріалів справи вбачається, що дійсно мав місце конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , однак, за відсутністю факту порушення громадського порядку та спокою громадян.

В даному випадку, апеляційний суд звертає увагу і на те, що в справі №296/7016/22 відсутні будь-які докази вчинення хуліганства ОСОБА_1 , окрім показань потерпілої.

При цьому, нецензурна лайка та намагання спричинення фізичного болю в межах конфлікту, який склався між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за відсутності доказів на підтвердження порушення громадського порядку, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки порушення громадського порядку і спокою громадян, в даному випадку, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Одночасно, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості збирати додаткові докази винності особи, оскільки це суперечить нормам та стандартам, встановленим рішеннями ЄСПЛ (зокрема У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. russia» ,рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведені докази, що містяться в матеріалах провадження, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_1 30 вересня 2022р., о 14 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку №23 по вул. Хлібній, в м. Житомирі вчинив дрібне хуліганство.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на необґрунтованість прийнятої у справі постанови про закриття провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ст.173 Кодексу КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. Оскаржена постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Рябчун Олесі Дмитрівни, яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 12 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко