П О С Т А Н О В А

Іменем України

07.03.2023 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

08.12.2022 року о 02 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , перебуваючи у нетверезому стані, виражався нецензурною лайкою до своєї матері ОСОБА_2 та погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск повторно протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходи для явки до суду, його поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 138662 від 12.12.2022 року; заяву потерпілої ОСОБА_2 про вчинення правопорушення від 08.12.2022 року, в якій остання вказала, що її син ОСОБА_1 постійно вчиняє домашнє насильство, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, виганяє її з квартири, не дає спокійно жити та 08.12.2022 року з 2.00 год. до 05.00 год. ранку був дуже агресивний під дією наркотичних речовин, вигнав її з хати, поводився неадекватно, сильно стукав цілу ніч сусідам в стіни; письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 08.12.2022 року, в яких просить дільничного поліцейського допомогти їй і захистити від домашнього насильства; письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він вказав, що 08.12.2022 року повернувся додому після святкування іменин та о 02.00 год. в нього з мамою почалась словесна перепалка, під час якої виражався до останньої нецензурною лайкою, у чому кається; постанову Франківського районного суду м. Львова від 25.02.2022 року у справі №465/63/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку із вчиненням правопорушення 31.12.2021 року, - суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Оцінюючи вищевказані документи і пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу порушника, який раніше притягався до адмінстративної відповідальності за домашнє насильство, характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.173-2 КУпАП, яка доведена повністю. Саме тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.173-2 КУпАП у виді штрафу. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" особи з інвалідністю I та II груп звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , відсутні підстави для стягнення з останнього судового збору.

Керуючись ст.ст.23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.