ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/129/23 Справа № 711/3390/22 Категорія: ст.124 КУпАПГоловуючий у І інстанції Олійник В. М. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрито по закінченню строків, передбачених ст.38 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України - закрито по закінченню строків, передбачених ст.38 КпАП України.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 291739 від 16.07.2022 - 16.07.2022 об 11.05 год. м.Черкаси по бул.Шевченка, 335, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ACURA MDX д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ford Courier д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17 січня 2023 року. Винести нову постанову, якою закрити провадження у справі по закінченню строків, передбачених ст.38 КУпАП без зазначення як в описовій, так в резолютивній частині вказівку на те, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі посилається на те, що виходячи з його пояснень можливо зробити висновок про його невинуватість у скоєнні даного правопорушення.

Вважає, що не можуть слугувати підставою для визнання його винним покази свідка ОСОБА_3 , так як суд виклав її покази не в повній відповідності з тим, що були нею проголошені в судовому засіданні. Також не можуть бути об`єктивним доказом його вини в даному адміністративному правопорушенні показання ОСОБА_2 , який в судовому засіданні не міг зрозуміло пояснити ту обставину, яким чином він міг допустити зіткнення з його автомобілем та чому він рухався так, що розподільна полоса, яка розділяє проїжджу частину на дві смуги руху знаходилася фактично по центру між колесами автомобіля, хоча ліва смуга для руху була вільна.

Також вважає, що саме ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.п.12.3., 13.1. ПДР України.

Зазначає, що твердження суду стосовно того, що він навмисно не оплатив вартість проведення експертизи є упередженими та не можуть слугувати підставою для висновку про те, що він навмисно не провів оплати за проведення експертизи з метою уникнення відповідальності, оскільки коли суд призначив експертизу то йому не було відомо про її оплату з його сторони, а що стосується повторного направлення матеріалів, то на пропозицію суду він погодився оплатити вартість за її проведення, але потім враховуючи обставини воєнного стану, що діє в Україні, у нього виникли певні матеріальні труднощі, а тому не міг своєчасно її оплатити.

Вказує, що встановивши, що закінчилися строки притягнення особи до відповідальності, на підставі ст.38 КУпАП, суд зобов`язаний був винести постанову про закриття справи без здійснення будь-яких заходів, спрямованих як на притягнення особи до адміністративної відповідальності, так і на встановлення наявності чи відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключним рішенням.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, потерпілого ОСОБА_2 про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.01.2023 ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього та цього ж дня отримав копію оскаржуваної постанови, та який, відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, мав право оскаржити постанову протягом десяти днів з дня її винесення, тоді як апеляційну скаргу направив поштовим відправленням 28.01.2023, тобто з пропуском строку, передбаченого зазначеною нормою закону.

Разом з тим, 24.02.2022 Верховною радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Враховуючи воєнний стан в Україні з 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, що значно ускладнило в реалізації права ОСОБА_1 на подачу апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду першої інстанції, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови від 17.03.2022.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі.

Так, відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 291739 від 16.07.2021 згідно якого, ОСОБА_1 16.07.2022 о 11 год. 05 хв. у м.Черкаси по б-ру Шевченка, 335, керував автомобілем ACURA MDX д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ford Courier д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив п.п.2.3. б), 10.9. ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками;

- схеми місця ДТП, яка сталася 16.07.2022 о 11 год. 05 хв. у м.Черкаси по по б-ру Шевченка, 335, складеної за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якою зафіксовано місце ДТП, розташування транспортних засобів ACURA MDX д.н.з. НОМЕР_1 та Ford Courier д.н.з. НОМЕР_2 і їх локалізацію пошкоджень;

- пояснень ОСОБА_1 від 16.07.2022, відповідно яких, 16.07.2022 він рухався заднім ходом автомобілем ACURA MDX д.н.з. НОМЕР_1 на б-рі Шевченка, 335 та метрів за 30-40, позаду побачив автомобіль Ford, який їхав таким чином, що роздільна смуга руху була по центру автомобіля. Він зупинився, щоб пропустити автомобіль Ford, однак відчув удар у задню ліву частину його автомобіля;

- пояснень ОСОБА_4 від 16.07.2022, з яких вбачається, що 16.07.2022 близько 11 год. він їхав на технічно справному автомобілі Ford Courier д.н.з. НОМЕР_2 у напрямку центру в районі ринку «Сєдова». За зупинкою громадського транспорту були припарковані автомобілі, при цьому автомобіль ACURA раптово став виїжджати заднім ходом, при цьому він відчув удар у свій автомобіль і зупинився;

- пояснень ОСОБА_3 від 16.07.2022, відповідно яких, 16.07.2022 близько 11:05 год. вона була свідком того, як автомобіль ACURA д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на б-рі Шевченка, 335 виїжджаючи заднім ходом, зупинився, так як позаду нього рухався автомобіль Ford д.н.з. НОМЕР_2 , який з невідомих причин, здійснив зіткнення з автомобілем ACURA;

- фотокарток з місця ДТП на яких зафіксовані транспортні засоби ACURA MDX д.н.з. НОМЕР_1 та Ford Courier д.н.з. НОМЕР_2 , та локалізацію їх пошкоджень.

Вказані докази на думку апеляційного суду переконливо свідчать про доведеність вини водія ОСОБА_1 у порушенні п.п.2.3.б), 10.9. ПДР.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п.2.3.б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.10.9. вказаних Правил, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведеною повністю, оскільки останнім порушено п.п.2.3.б), 10.9. Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Висновок судді першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким місцевий суд дав належну оцінку.

Матеріалами справи підтверджується факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, в зв`язку з чим, як наслідок, і факт дорожньо-транспортної пригоди з участю даного водія та наявність механічних пошкоджень транспортних засобів.

Неспроможними є доводи ОСОБА_1 про те, що виходячи з його пояснень можливо зробити висновок про його невинуватість у скоєнні даного правопорушення, оскільки наявні у матеріалах справи докази підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 п.п.2.3.б), 10.9. ПДР України, внаслідок порушення яких і настання даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої спричинено пошкодження транспортних засобів.

Не підлягають до задоволення доводи ОСОБА_1 про те, що не можуть слугувати підставою для визнання його винним покази свідка ОСОБА_3 , так як суд виклав її покази не в повній відповідності з тим, що були нею проголошені в судовому засіданні, оскільки надані в судовому засіданні покази свідком ОСОБА_3 є аналогічними показам, які надав даний свідок під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що не можуть бути об`єктивним доказом його вини в даному адміністративному правопорушенні показання ОСОБА_2 , який в судовому засіданні не міг зрозуміло пояснити ту обставину, яким чином він міг допустити зіткнення з його автомобілем та чому він рухався так, що розподільна полоса, яка розділяє проїжджу частину на дві смуги руху знаходилася фактично по центру між колесами автомобіля, хоча ліва смуга для руху була вільна.

Вважаю дані доводи неприйнятними, з врахуванням того, що місцевим судом досліджено наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та проаналізовано з точки зору належності, достовірності та взаємозв`язку, які є достатніми для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Доказів того, що саме ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.п.12.3., 13.1. ПДР України, ОСОБА_1 під час розгляду його апеляційної скарги не надано, а тому доводи, з даного приводу, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

Безпідставними на думку апеляційного суду є доводи ОСОБА_1 щодо не оплати ним вартості проведення експертизи в зв`язку з матеріальними труднощами, так як із матеріалів справи вбачається, що судова автотехнічна експертиза у даній справі призначалася за клопотання ОСОБА_1 на якого, відповідно, покладено витрати за її проведення, а тому саме він повинен нести обов`язок щодо її оплати.

Крім зазначеного вище, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що встановивши, що закінчилися строки притягнення особи до відповідальності, на підставі ст.38 КУпАП, суд зобов`язаний був винести постанову про закриття справи без здійснення будь-яких заходів, спрямованих як на притягнення особи до адміністративної відповідальності, так і на встановлення наявності чи відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключним рішенням.

Вважаю зазначені доводи апеляційної скарги неприйнятними, так як пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» роз`яснено, що судам слід дотримуватись вимог статей 277, 277-2, 278 КУпАП під час розгляду справ про адміністративні правопорушення. При цьому необхідно звернути увагу на те, що статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені.

В свою чергу, зі ст.ст.252, 280 КУпАП вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і лише після виконання вказаних вимог у разі спливу строків, передбачених ст.38 КУпАП, закривати провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Виходячи зі змісту статті 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення», таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, ця норма (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинна застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Тим більше, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, є повністю доведеною.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

В зв`язку із чим постанова Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження по закінченню строків, передбачених ст.38 КУпАП, є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування, як того просить ОСОБА_1 , - відсутні.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.294 КУпАП, суддя , -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17 січня 2023 року.

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрито по закінченню строків, передбачених ст.38 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба