Справа №: 385/1380/22 Провадження № 3/385/3/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 року м. Гайворон

Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Венгрин М.В., з участю захисника - адвоката Волощука В. В. розглянувши справу що надійшла з ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівника ФОП « ОСОБА_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №003913 від 21.11.2022 - ОСОБА_1 21.11.2022 року о 23:19 в м. Гайворон по вул. Прибузька, керував автомобілем FORD ESCORT, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, нечітка вимова слів, та від проходження огляду на ступінь алкогольного сп`яніння приладом «Драгер» і в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також на ДВД диску відеозаписи з нагрудної камери поліцейського.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 21.11.2022 року о 12:00 він зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 їздили до бабці в колишнє с. Ставки допомагати по господарству а коли їхали назад то автомобіль заглох біля вулички по якій вони проживають. Там вони його і залишили, після чого пішли на день народження дядька, де посварились. Там вживав алкоголь. Та ОСОБА_5 пішла в гості до своїх знайомих, а він певний час залишався в дядька. Ключі від автомобіля залишались в ОСОБА_3 , саме авто з поламаними дверями, не зачинялось. Надалі він повернувся до автомобіля та з друзями сів в нього. Через деякий час по цій вулиці проходила ОСОБА_5 зі своїми друзями та між ними біля автомобіля продовжилась сварка, в результаті якої було викликано на місце події наряд поліції. Коли він побачив що їде якась машина, як виявилась поліцейська, то увімкнув габарити, щоб бачили авто. Надалі поліцейський запропонував йому пройти огляд на місці чи в медичному закладі, на що він відмовився та щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 будучи допитаною в судовому засіданні та попередженою про кримінальну відповідальність пояснила що 21.11.2022 року близько 12:00 вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_1 їздили до його бабці. Коли повертались, то автомобіль заглох біля вулички на якій вони проживають. Там вони його і залишили, після чого пішли на день народження дядька де посварились і вона пішла до куми в будинок, що знаходиться на тому ж подвір`ї де продовжували святкування. ОСОБА_1 телефонував їй на мобільний телефон, що її ще більше злило. Пізніше кума з ОСОБА_4 проводили її додому та коли вони проходили біля автомобіля то побачили, що в ньому сидить її співмешканець ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , якого вона почала виганяти з автомобіля. Виникла сварка, яка могла перерости в бійку і ОСОБА_4 викликав поліцію саме через це. Підтвердила, що автомобіль не рухався, ключі від автомобіля були в неї в сумочці. Крім того підтвердила що в автомобіля зламаний замок дверей, тому він не зачиняється. Своє висловлювання на відеозаписі що ОСОБА_1 керував автомобілем пояснила тим, що вона хотіла цим йому помститись за сварку. Категорично заперечила, що бачила, як ОСОБА_7 керував автомобілем перед викликом та приїздом поліції.

Адвокат Волощук В. В. в судовому засіданні просив закрити справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки жодних доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції уповноваженим органом суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Волощука В. В., приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне зясування обставин кожної справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №003913 від 21.11.2022 вбачається, що ОСОБА_1 21.11.2022 року о 23:19 в м. Гайворон по вул. Прибузька, керував автомобілем FORD ESCORT, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`ягніння а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини хитка хода нечітка вимова слів, від проходження огляду на ступінь алкогольного сп`яніння приладом «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ( ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ).

До протоколу в підтвердження винуватості ОСОБА_1 долучено:

письмову заяву свідка ОСОБА_3 від 21.11.2022 в якій остання просить не розглядати повідомлення ОСОБА_4 про факт бійки, так як такої не було, а був лише словесний конфлікт;

письмове пояснення ОСОБА_4 в якому він зазначив, що зі своєю кумою ОСОБА_3 21.11.2022 йшли по вул. Прибузькій та в цей час під`їхав її співмешканець ОСОБА_1 , який був напідпитку, разом з ОСОБА_8 , який вчинив словесний конфлікт з ОСОБА_3 , що припинився до приїзду працівників поліції;

рапорт поліцейського від 21.11.2022 згідно якого 21.11.2022 о 23:22 год до ВП № 1 (м. Гайворон) зі служби 102 надійшло повідомлення невідомої особи про те, що по вул. Прибузькій в м. Гайворон відбувається бійка, три чоловіки приїхали на автомобілі Форд та вчинили бійку з дівчатами. Заявник та ОСОБА_3 були свідками того, як ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

відеозаписи на ДВД диску долучені уповноваженою особою та досліджені в судовому засіданні з яких вбачається, що поліцейські не зупиняли ОСОБА_1 під час керування автомобіля, приїхали за повідомленням, що відбувається бійка. ОСОБА_1 поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, з використанням приладу Драгер так і в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився.

Суд не бере до уваги, письмову заяву свідка ОСОБА_3 долучену до протоколу, оскільки така не містить відомостей, що мають значення для справи, а отже є неналежними - з якої лише вбачається, що між учасниками на місці відбувався словесний конфлікт.

Суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надані в судовому засіданні, які узгоджуються між собою та заперечують факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Також факт керування 21.11.2022 о 23:10 в м. Гайворон по вул. Прибузькій, який ставиться ОСОБА_1 у провину протоколом про адміністративне правопорушення, не підтверджується відеозаписом долученим до матеріалів справи.

Щодо письмового пояснення свідка ОСОБА_4 , які додані до протоколу і які також неодноразово в судове засідання за викликом Суду не з`являвся, Суд звертає увагу на положення пункту «d» частини третьої статті 6 Конвенції, яким кожному обвинуваченому гарантовано право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

В своїй прецедентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд неодноразово повторював, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Існують винятки з цього принципу, але вони не можуть призводити до порушення права на захист. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідування. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання - при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження, - саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції. Але з цього природно випливає, що в разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування. Водночас слід з надзвичайною обережністю ставитися до доказів, отриманих від свідка за обставин, що не давали змоги забезпечити право сторони на захист тією мірою, якою Конвенція завжди вимагає забезпечувати його. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати.

Як висновок Суд підкреслює, частини 1 і 3 (d) статті 6 Конвенції, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції (пункт 54 Рішення Європейського Суду у справі «Корнєв і Карпенко проти України»).

Так, відповідно до матеріалів справи пояснення свідка ОСОБА_4 має одне із вирішальних значень для встановлення вини ОСОБА_1 , при цьому дане пояснення свідка спростовуються поясненнями останнього та іншого свідка ОСОБА_3 , що потребувало перевірки пояснень свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні, але як і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і суд були позбавлені можливості зробити відповідну «перевірку».

З огляду на міркування викладені вище, суд не може покласти в основу обвинувачення пояснення вказаного свідка, який не був допитаний в судовому засіданні і пояснення якого мають вирішальне значення по даній справі.

Крім того, суд зауважує, що п. 7 розділу IX Інструкції №1395 від 07.11.2015 передбачено, що при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Проте, під час розгляду даної справи встановлено, що у протоколі серії ААБ № 003913 від 21.11.2022 про адміністративне правопорушення складеного стосовно ОСОБА_1 свідками зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відбувався конфлікт, який мало не переріс в бійку, у зв`язку з цим останній викликав поліцію.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Рапорт працівника поліції теж не може слугувати доказом винуватості водія у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності підтвердження іншими доказами, що відповідає висновку викладеному в постанові ВС у справі №524/4668/17.

При оцінці відеозапису суд констатує, що на такому не міститься інформації про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

Суд звертає увагу на положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. А також зазначає, що виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Також суд зазначає, що вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП в редакції станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції також закріплено в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735. Відповідно до п. 7 розділу 1 такої у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Тобто, аналіз наведеної вище вимоги КУпАП та положення Інструкції свідчить про те, що відмова від проходження особою огляду на стан сп`яніння полягає як у відмові від проведення огляду на місці за допомогою технічного засобу поліцейським, так і відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, саме водіїв.

Достатніх доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував автомобілем, суду не надано та судом не встановлено.

В такому випадку суд доходить висновку, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, а отже, провадження в справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочато підлягає закриттю, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Гайворонський районний суд Кіровоградської області.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження.

Суддя : М. В. Венгрин

Дата документа 01.03.2023