Справа № 459/57/23 Провадження № 3/459/40/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Жураковський А.І., особи, яка притягується до адміністративної вдповідальності ОСОБА_1 , його захисника Спічак М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

02.01.2023 о 02:20 год. у м. Червонограді на вул. Шевченка, 15, поліцейським ВРПП Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Кіщак М.П., складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 473210 відносно ОСОБА_1 , згідно з яким останньому ставиться у вину порушення п.2.9.а ПДР України та стверджується, що ОСОБА_1 02.01.2023 о 01:20 год. у м. Червонограді по вул. Шевченка, 15, керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав, пояснив, що автомобілем не керував. Вказав, що в той день вживав алкоголь, проте керував автомобілем його друг. Після того, як авто зламалось, друг ОСОБА_2 пішов додому, оскільки було вже досить пізно. Додав, що він залишився у транспортному засобі, так як автомобіль не закривався.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 01.01.2023 його попросив ОСОБА_1 забрати із святкування. По дорозі додому, автомобіль ОСОБА_1 зупинився та не заводився. Так як це було вночі вже, він пішов додому, а ОСОБА_1 залишився в автомобілі, оскільки він не закривався.

Свідок ОСОБА_3 , суду пояснив, що 01.01.2023 ОСОБА_1 був у нього в гостях, де вони випивали. Після чого, провівши його до автомобіля, останній присів на пасажирське місце, а ОСОБА_2 був за кермом, який мав завезти ОСОБА_1 додому.

Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суддя прийшов до такого висновку.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За вказаною диспозицією доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом, факт одночасного перебування цієї особи в стані алкогольного сп`яніння, або факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та факт вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Чинне законодавство, в тому числі й ПДР, не містить визначення терміну "керування транспортним засобом". Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно п.38 постанови Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа №404/4467/16-а(2-іс/811/3/17) зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в простірі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Разом з цим в клопотанні про закриття провадження у справі захисник Спічак М. вказав, що ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом в час та місці вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення. За його твердженням він знаходився в автомобілі, який перебував у нерухомому стані і в цей час до нього підійшов працівник поліції, який запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Будь-яких даних, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять. Суддя зауважує, що сам по собі рапорт поліцейського про керування ОСОБА_1 автомобілем, не може бути достатнім доказом керування транспортним засобом.

Виходячи зі змісту висновків Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, що викладені у пп. 36, 37 постанови від 23.10.2019 р. по справі № 357/10134/17, візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

Пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які були надані під час судового розгляду, про те, що транспортним засобом керував ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 залишився в автомобілі після його несправності - є неспроможними, оскільки такі не були надані поліцейським та не були встановлені під час зупинки на місці події. А відтак, суд оцінює їх, як такі, шо подані з метою ухилення від відповідальності.

Поряд з цим, суд вважає недоведеним поліцейським факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не підтвердженим доказами, які були досліджені.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких належних і допустимих доказів факту керування транспортного засобу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, доходжу висновку, що провадження у даній справі слід закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,Керуючись ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. І. Жураковський