Справа № 303/3506/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
15.02.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Лишенко Н. С. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 коп.
Згідно з постановою, 22 травня 2022 року, о 12 годині 09 хвилин, ОСОБА_1 поруч з будинком №33 по вулиці Свято-Михайлівській у місті Мукачеві, керував транспортним засобом марки «Daewoo Sens», н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
В апеляційній скарзі адвокатка Лишенко Н. С. вказує на те, що постанова підлягає скасуванню через необґрунтованість та незаконність висновків місцевого суду. Стверджує, що автомобіль її підзахисного працівники поліції зупинили безпідставно, через упереджене ставлення відносно ОСОБА_1 з боку поліцейських, водій відмовився від освідування на місці зупинки, натомість пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, результат якого свідчить про те, що ОСОБА_1 був тверезий. Протокол про адміністративне правопорушення апелянтка вважає неналежним доказом у справі, оскільки він являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Окрім цього, стверджує, що поліцейські не озвучили водію ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, про такі вони вказали тоді, коли ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування. Водночас, звертає увагу на те, що письмового направлення на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, у матеріалах справи немає. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисниці, адвокатки Лишенко Н. С., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання 15.02.2023, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення від 02.12.2022, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана адвокаткою Лишенко Н. С. апеляційна скарга, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший день від вказаних осіб не надходило. Апеляційним судом береться до уваги те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисниці, адвокатки Лишенко Н. С., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 та адвокатки Лишенко Н.С. апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що, відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).
Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги такі зібрані у справі докази.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №517102, 22 травня 2022 року, о 12 годині 09 хвилин, поруч з будинком №33 по вулиці Свято-Михайлівській у місті Мукачеві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Daewoo Sens», н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився як і від отримання його копії.
Розпискою ОСОБА_1 підтверджується факт залишення ним на зберіганні транспортного засобу марки «Daewoo Sens», н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Мукачево по вул. Свято-Михайлівська, 33 (а. с. 3).
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №016897 від 22.05.2022, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн.
Вказані обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших процесуальних документах підтверджуються відеозаписом, який міститься на DVD-диску, що наявний у матеріалах справи. З відеозапису вбачається, що поліцейські зупинили автомобіль марки «Daewoo Sens», н.з. НОМЕР_1 за порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, відтак під час спілкування із ОСОБА_1 поліцейські виявили в нього очевидні ознаки алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. На неодноразову пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, водій категорично відмовився, аргументуючи це тим, що він тверезий, а поліцейські без будь-яких підстав пропонують йому пройти освідування. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що за відмову пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння відносно нього складатимуть протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи кожен вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Дудинець І. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, під час розгляду справи у місцевому суді, а також до апеляційної скарги як ОСОБА_1 , так і його захисниця, адвокатка Лишенко Н. С., не приєднали жодного доказу, який може свідчити про те, що ОСОБА_1 , не погодившись із законністю дій поліцейського, його дії, що дає підстави для висновку про те, що апелянт погодився із законністю дій працівника поліції.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб, а їхнє ставлення було упереджене. Апеляційний суд бере до уваги те, що зафіксовані на відеозаписі обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Відхиляючи ці твердження, апеляційний суд також бере до уваги те, що матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку працівників поліції було упереджене ставлення. При цьому, жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду) ОСОБА_1 не надав. Будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції він не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав.
Твердження адвокатки Лишенко Н. С. про те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння про що свідчить протокол медичного огляду №218/2022 (а. с. 21) від 22 травня 2022 року, який міститься в матеріалах справи, за змістом якого у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння не виявлено, не спростовують факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 2.5 ПДР, тобто за відмову на законну вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, а не за п. 2.9 «а» ПДР - керування транспортним засобом у стані алкогольного. Таким чином, на переконання апеляційного суду, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 , відмовившись від освідування, порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При оцінці доводів апелянтки про те, що поліцейські не озвучили водію ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, про такі вони вказали тоді, коли ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування, апеляційний суд вважає, що твердження в цій частині спростовуються доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема відеозаписом, на якому чітко зафіксовано, що на запитання поліцейським чи вживав водій ОСОБА_1 алкогольні напої, останній відповів: «Так, горілку, пиво», відтак працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, при цьому ОСОБА_1 було озвучено, що у нього виявлено очевидні ознаки алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
Апеляційним судом визнаються необґрунтованими твердження апелянтки про те, що відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння свідчить про те, що поліцейський не направляв водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольногоо сп`яніння. Відхиляючи твердження в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду у медичному закладі, у зв`язку з чим вважає, що відсутність вказаного направлення не є доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР України та є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Отже, у контексті цього, апеляційний суд враховує той факт, що направлення для проходження відповідного огляду надається у разі згоди водія пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження освідування.
Твердження адвокатки Лишенко Н. С. про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у справі, оскільки він являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи апеляційний суд розцінює критично з огляду на таке.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №517102, складений відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає жодних підстав для визнання процесуального документу неналежним та недопустимим доказом у справі, у тому числі викладені у ньому відомості, оскільки його зміст відповідає приписам ст. 256 КУпАП. Так, у протоколі чітко вказано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження освідування водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2. 5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , та його захисниця, адвокатка Лишенко Н. С., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Лишенко Н. С. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 09 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН