КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/970/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Владімірової О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 218554, 21 листопада 2021 року о 17 год. 59 хв. по вул. Академіка Туполєва, 12 в м. Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2105-59» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме підвищена рухливість поведінки, що не відповідає обстановці, зіниці очей розширені, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі одної тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що протокол було складено на іншу особу, оскільки він автомобілем, що вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення не керував, підпис в такому протоколі йому не належить, а зазначені в ньому номер телефону та місце проживання йому не належать, так само як і вказаний автомобіль.

Апелянт вказує, що протокол складено на іншу особу за паспортом, що колись належав йому та був втрачений ним в 2016 році про що була подана заява і такий документ внесено на інформаційний портал Національної поліції АІС «АРМОР» як втрачений.

Відтак, працівниками поліції не було встановлено належним чином особу, що вчинила адміністративне правопорушення, а судом не досліджено доказів, не встановлено місця реєстрації особи, що притягається до відповідальності, належним чином не повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, чим було позбавлено його надати свої пояснення та докази на підтвердження не вчинення ним адміністративного правопорушення.

Наголошує апелянт й на тому, що на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано іншу особу, що надала його втрачений паспорт.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , просить суд скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити. Враховуючи зазначені обставини, апелянт також просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови, оскільки його не було належним чином повідомлено про розгляд даної справи й він був позбавлений можливості надати свої пояснення про те, що не він був тою особою, стосовно кого було складено протокол про адміністративне правопорушення.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, оскільки він вказаного правопорушення не вчинював, а протокол складений щодо іншої особи, яка використала його втрачений паспорт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , оглянувши в судовому засідання відеозапис, що доданий працівниками поліції до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2022 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2022 року було ухвалено оскаржувану постанову. ОСОБА_1 в судовому засіданні присутнім не був (а.с.13-15).

Належних та допустимих доказів вручення судової повістки ОСОБА_1 про призначене судове засідання на 08 червня 2022 року матеріали справи не містять, що свідчить проте, що ОСОБА_1 не був обізнаний про дату, час та місце розгляду справи, а також щодо складення відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2022 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, п.2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 218554, 21 листопада 2021 року о 17 год. 59 хв. по вул. Академіка Туполєва, 12 в м. Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2105-59» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме підвищена рухливість поведінки, що не відповідає обстановці, зіниці очей розширені, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

В матеріалах справи міститься також направлення на огляд водія від 21 листопада 2021 року виписане на ім`я ОСОБА_1 (а.с.4), а також розписка про те, що ОСОБА_2 зобов`язується не допускати ОСОБА_1 до керування транспортним засобом (а.с.5).

Також до матеріалів справи було долучено відеозапис з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, які здійснювали складання протоколу про адміністративне правопорушення 21 листопада 2021 року (а.с.6).

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає обґрунтованими її доводи щодо безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 втратив паспорт у 2016 році про що була подана відповідна заява до поліції. Вказано, що невідома особа пред`явила його втрачений паспорт в день складання протоколу про адміністративне правопорушення 21 листопада 2021 року.

В ході апеляційного розгляду під час дослідження наявного у справі відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції встановлено, що на цьому відеозаписі зафіксовано особу стосовно якої працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення і ця особа за зовнішнім виглядом не є ОСОБА_1 , особу якого було встановлено під час апеляційного розгляду справи за ІД карткою громадянина України №005203910, виданої 14 вересня 2020 року.

Крім того, як вбачається з рішення заступника начальника УПП у м. Києві ДПП Євдокимова Д.А. від 05 жовтня 2020 року щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, за результатами проведеної перевірки за зверненням ОСОБА_1 встановлено, що згідно даних інформаційного порталу «АРМОР» паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться як втрачений з 30 липня 2018 року (а.с.36-37).

Отже, сукупність досліджених судом апеляційної інстанції даних, в тому числі особистих пояснень ОСОБА_1 , вказує на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 218554 21 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, працівниками патрульної поліції не було належним чином встановлено особу правопорушника, що потягло за собою незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведеним, оскільки матеріали провадження не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 2105-59» державний номерний знак НОМЕР_1 та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2022 року не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись положеннями статті 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський