ПОСТАНОВА

Іменем України

21.02.2023 року м. Бар Вінницька область

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 10.01.2023 о 00.05 год. по вул.. Комарова у м. Бар Жмеринського району Вінницької області керував автомобілем «Opel Signum» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого здійснив наїзд на паркан.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та вказав, що у вищезазначену дату та час він не керував автомобілем. За кермом знаходився ОСОБА_2 , а він перебував на сидінні пасажира. Його клопотання допитати свідка ОСОБА_2 працівники поліції проігнорували.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 10.01.2023 о 00.05 год. він керував автомобілем «Opel Signum» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.. Комарова у м. Бар. ОСОБА_1 знаходився на сидінні пасажира. За кермо вказаного автомобіля сів уперше, тому допустив зіткнення з парканом. Після ДТП відразу пішов до дому.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис, суд приходить до наступного висновку.

З протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №324898 та серії ААД №324897 встановлено, що ОСОБА_1 10.01.2023 о 00.05 год. по вул.. Комарова у м. Бар Жмеринського району Вінницької області керував автомобілем «Opel Signum» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого здійснив наїзд на паркан.

Згідно п.2.9 Правил дорожнього руху України забороняється водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Диспозицією ст.130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Отже, за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п.1.5 ПДР України, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії .

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду справа №338/1/17, адміністративне провадження №К/9901/15804/18, роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події.

Досліджений у судовому засіданні відеозапис з DVD-R диску, який долучений до матеріалів справи, не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факту його зупинки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив той факт, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Докази вини ОСОБА_1 у справі відсутні, а суд позбавлений права самостійно збирати такі докази.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Викладене дає підстави для обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, а відповідно до ст. 62 Конституції усі сумніви тлумачаться на користь особи.

Оскільки винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, а тому справу необхідно закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень у його діях.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 221, 247, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутності складу адміністративних правопорушень.

На постанову протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Апеляційному суду Вінницької області.

Суддя: