"16" лютого 2023 р. Справа № 363/73/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії НГ № 6233 від 04.01.2023 року вбачається, що 03 січня 2023 року близько о 09 год. 00 хв. на території військової частини НОМЕР_1 здійснено опитування командира відділення інспекторів в/ч майора ОСОБА_1 щодо підготовки особового складу військової частини та підготовки його особисто до проведення занять. У ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 функціональні обов`язки за посадою не знає, підготовкою особового складу військової частини займається на низькому методичному рівні, тактико-технічні характеристики основних видів озброєння не знає, внаслідок чого понижує бойову готовність особового складу військової частини, чим виражає своє недбале ставлення до військової служби.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

У судове засідання з`явилася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисник - адвокат Гродовська О.П. Будуючи повідомленими про їх права та обов`язки, у кінцевому підсумку вони зазначили, що заперечують проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з мотивів відсутності у його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 належним чином виконує покладені на нього військові службові обов`язки, відповідально ставиться до своєї службової діяльності, вчиняє всі можливі дії на забезпечення найкращих інтересів військової служби, жодних доказів та фактів, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання ОСОБА_1 своїх військових обов`язків через недбалість або несумлінність немає.

Крім того, захисник Гродовська О.П. вказувала на недопустимість окремих доказів, у тому числі зібраних після доопрацювання матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Зважаючи на недопустимість окремих доказів, посилаючись на презумпцію невинуватості, просила суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях ознак складу та події адміністративного правопорушення. Про це також було подано відповідне письмове клопотання, яке міститься у матеріалах справи.

У судове засідання з`явилися свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будуючи повідомленими про їх права та обов`язки, повідомленими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, приведеними під присягу, надали показання з приводу обставин та фактів вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зміст яких буде викладено у частині дослідження та оцінки судом наданих доказів.

У судове засідання для надання пояснень також викликався заступник військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_4 . У той же час через канцелярію Вишгородського районного суду Київської області надійшов Лист від військової частини НОМЕР_1 №1/27/13/6 від 16.02.2023, в якому повідомляється про неможливість забезпечення прибуття полковника ОСОБА_4 у судове засідання у зв`язку із службовим відрядженням у зону бойових дій для виконання бойового завдання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд доходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

У ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Аналіз диспозиції зазначеної статті дає можливість зробити висновок, що склад зазначеного адміністративного правопорушення має свої особливості, які полягають у тому, що, по-перше, суб`єктом зазначеного правопорушення може бути лише військова службова особа, тобто спеціальний суб`єкт, а, по-друге, діяння у вигляді недбалого ставлення до військової служби вчиняється в умовах особливого періоду, тобто спеціальна ознака об`єктивної сторони у вигляді обстановки вчинення адміністративного правопорушення.

У примітці до ст. 172-13 КУпАП зазначається, що під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

При цьому аналіз положень суміжного законодавства (ч. 1 Примітки до ст. 425 ККУ, антикорупційне законодавство) дає можливість зробити висновок, що тлумачення службової особи та військової службової особи є однаковим та наскрізним для всіх галузей законодавства.

Внаслідок цього суд доходить до висновку, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП є відповідно військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

У матеріалах справи наявний Витяг з Наказу від 08.09.2020 року № 178, копія Контракту про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах офіцерського складу, укладеного між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та командувачем Національної гвардії України генерал - лейтенантом ОСОБА_6 , а також Довідка форми (Ф-1), яка містить всю інформацію щодо проходження ОСОБА_1 військової служби. При дослідженні зазначених матеріалів судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та займав посаду командира відділення інструкторів (інструктора) (на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення).

Факт проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , зайняття ним посади командира відділення інструкторів (інструктора) не оспорювався та не заперечувався учасниками судового провадження, а навпаки був ними підтверджений, зокрема сам ОСОБА_1 підтвердив зазначений факт, посилаючись на те, що належним чином виконує функціональні обов`язки на займаній посаді, не проявляє недбалого ставлення до військової служби. У подальшому ОСОБА_1 також пояснив, що його у зв`язку зі складенням відносно нього спірного протоколу про адміністративне правопорушення від 04.01.2023 року його було тимчасово переведено на іншу посаду - командира взводу 3 батальйону мінометного взводу.

Суд звертає увагу, що організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

У матеріалах справи наявна Посадова інструкція - Функціональні обов`язки Командира відділення інструкторів, яку займає ОСОБА_1 , що затверджена Командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_7 . При дослідженні зазначеної інструкції судом встановлено, зокрема, що командир відділення інструкторів підпорядковується командиру частини, а з питань проведення та організації занять заступнику командира частини і є прямим начальником всього особового складу відділення. Зазначене Положення було підтверджено особисто ОСОБА_1 у судовому засіданні при наданні відповіді на запитання головуючого судді щодо його функціональних обов`язків.

Під час судового засідання ОСОБА_1 у свої поясненнях на запитання головуючого судді зазначив, що функціональні обов`язки виконує належним чином, зокрема, проводить заняття з особовим складом військової частини НОМЕР_1 . Крім того, на запитання головуючого судді ОСОБА_1 уточнив, що до його функціональних обов`язків відноситься, зокрема, і навчання особового складу військової частини, надання консультацій своїм підлеглим.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 обіймаючи, посади командира відділення інструкторів, здійснює та відповідальний не тільки за певну ділянки роботи (навчання особового складу, підвищення рівня професійної боєготовності особового складу військової частини), але і є безпосереднім керівником для інших осіб, що перебувають у його підпорядкуванні.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовою службовою особою, оскільки є військовослужбовцем, що обіймає посаду, пов`язану з організаційно-розпорядчими функціями та обов`язками. Тому ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

Щодо недбалого ставлення до обов`язків військової служби, то суд звертає увагу на наступне.

З об`єктивної сторони зазначене правопорушення характеризується наявністю діяння у формі невиконання або неналежного виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому недбале ставлення до обов`язків військової служби може характеризуватися як одноразовою бездіяльністю або дією, що полягають у невиконанні або неналежному виконанні обов`язків військової служби, так і у тривалій бездіяльності чи неодноразових діях, що не відповідають інтересам військової служби.

У будь-якому випадку з об`єктивної сторони зазначене правопорушення передбачає, що військова службова особа за наявності в неї реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, не діє, не виконує свої військові службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччі з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася.

Суть інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 (суть недбалого ставлення до обов`язків військової служби) відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії НГ № 6233 від 04.01.2023 року полягає у тому, що ОСОБА_1 функціональних обов`язків за посадою не знає, підготовкою особового складу військової частини займається на низькому методичному рівні, не знає тактико-технічних характеристик основних видів озброєння, чим понижує загальний рівень бойової готовності військової частини та особового складу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не погоджується з складеним відносно нього протоколом, оскільки постійно та належним чином виконує функціональні обов`язки, проводить навчальні заняття, інструктажі серед особового складу військової частини. На підтвердження своїх слів ОСОБА_1 надав характеристику та перелік своїх службових обов`язків. На запитання суду ОСОБА_1 пояснив, що протокол відносно нього було складено внаслідок того, що не склалися відносини з заступником командира військової частини полковником ОСОБА_4 . При цьому на запитання суду ОСОБА_1 зазначив, що не вважає, що у керівництва військової частини є упереджене або суб`єктивне ставлення до нього.

У матеріалах справи наявний флеш-носій марки Kingston, об`ємом 8 гб., на якому міститься файл з відеозаписом під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та загальною тривалістю 10 хв. 03 сек. При дослідженні зазначеного відеозапису у судовому засіданні встановлено, що цей файл містить відеозапис, на якому зафіксовано проведення наради командування військової частини НОМЕР_1 щодо недбалого ставлення ОСОБА_1 до обов`язків військової служби. На зазначеному відеозаписі відображено як командир військової частини шляхом постановки ряду запитань намагається перевірити якість та рівень знання ОСОБА_1 своїх функціональних обов`язків, а також вимагає надати тактико-технічну характеристику вогнепальної зброї.

У той же час після дослідження відеозапису ОСОБА_1 на запитання суду зазначив, що нарада командування військової частини, що зафіксована на досліджуваному відеозаписі, проводилася вже після складення спірного протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, а точніше - після повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на доопрацювання Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 06.01.2023 року.

На додаток до цього судом при дослідженні відеозапису встановлено, що на запитання командира військової частини НОМЕР_1 юрист військової частини, присутність якого на нараді особисто підтвердив ОСОБА_1 , зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, були повернуті на доопрацювання. Зазначені обставини узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , а також аргументами захисника Гродовської О.П., яка наголошувала на недопустимості зазначеного відеозапису як доказу, який був зібраний після складення протоколу.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що вищезазначений відеозапис наради командування дійсно був складений після повернення матеріалів справи на доопрацювання. При цьому суд звертає увагу, що після складання протоколу про адміністративні правопорушення будь-які дії щодо збирання доказів не допускаються. Доказуванню притаманний поетапний характер дій і поступальність, а також певна логічна процесуальна завершеність, коли зібрані докази разом з протоколом передаються уповноваженому органу (посадовій особі) для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, зазначена нарада проведена без належного процесуального оформлення, що позбавляє суд можливості також встановити належність зазначеного доказу з огляду на неможливість встановлення факту того, що це дійсно була нарада командування, офіційного переліку посадових осіб, що були присутні, який порядок денний наради, яке рішення було прийнято за результатами наради.

Отже, вищезазначений відеозапис наради командування є недопустимим доказом з огляду на те, що був створений після складення протоколу про адміністративне правопорушення, та не може бути покладений в основу цього судового рішення.

У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який будучи повідомленим про його права та обов`язки, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, приведеним під присягу, пояснив суду, що він, ОСОБА_3 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та наразі обіймає посаду начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_3 пояснив, що особисто знайомий з ОСОБА_1 , оскільки разом проходять військову службу в одній військовій частині, перебувають в нейтральних стосунках між собою, жодних приводів для обмов та наклепів немає.

Свідок ОСОБА_3 на запитання суду пояснив, що він дійсно був свідком адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що було вчинено ОСОБА_1 . Відомості щодо нього як свідка правопорушення, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, є правдивими, він дійсно підписував протокол про адміністративне правопорушення. На запитання суду свідок ОСОБА_3 зазначив, що у командира військової частини НОМЕР_1 виникали питання щодо бойової підготовки ОСОБА_1 , рівня виконання ним своїх функціональних обов`язків, а також рівня бойової підготовки особового складу військової частини НОМЕР_1 , за що відповідальний ОСОБА_1 . У зв`язку з цим було проведено дві наради командування військової частини НОМЕР_1 : перша нарада була проведена на початку січня 2023 року, після проведення якої і було складено протокол відносно ОСОБА_1 , а також друга нарада, яка проводилася після повернення протоколу на доопрацювання та відеозапис якої міститься у матеріалах справи.

Під час проведення першої наради, як пояснив свідок ОСОБА_3 , командир військової частини у присутності інших членів командування поставив ОСОБА_1 питання щодо його функціональних обов`язків, розроблених ним планів підготовки особового складу військової частини, підвищення його рівня та якості бойової підготовки. У той же час ОСОБА_1 не зміг надати конкретних та вичерпних відповідей на запитання командира військової частини, тобто не зміг назвати функціональні обов`язки, що входять до кола його повноважень, не представив плани основних заходів щодо підготовки особового складу. Крім того, ОСОБА_1 не зміг назвати тактико-технічні характеристики основних видів озброєння, які він має знати у відповідності до своїх обов`язків. У зв`язку з цим, враховуючи, що ОСОБА_1 не знає своїх функціональних обов`язків, не має планів заходів щодо підготовки особового складу військової частини, не володіє знаннями щодо тактико-технічних характеристик основних видів озброєнь, командир військової частини дав розпорядження щодо складення відносно ОСОБА_1 матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим було складено протокол серії НГ № 6233 від 04.01.2023 року.

Таким чином, свідок ОСОБА_3 підтвердив, що мали місце дві наради командування військової частини: перша до складення протоколу про адміністративне правопорушення, за результатами якої було складено протокол, та друга нарада, відеозапис якої визнано судом недопустимим доказом як такої, що була проведена після формування матеріалів справи про адміністративне правопорушення. На першій нараді ОСОБА_1 не зміг назвати свої функціональні обов`язки, не надав планів основних заходів щодо підготовки особового складу військової частини, не зміг назвати тактико-технічні характеристики видів озброєння, що перебувають на озброєнні Національної гвардії України. Про причини такої поведінки, обставини, що перешкоджали йому це зробити ОСОБА_1 не повідомив та не пояснив.

При цьому на запитання суду ОСОБА_1 підтвердив показання свідка ОСОБА_3 , зазначивши, що, дійсно, мали місце дві наради, перша з яких проводилася безпосередньо перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 зазначив, що на першій нараді йому дійсно ставилися питання щодо планів основних заходів підготовки особового складу, а також стану виконання його функціональних обов`язків. На цій же нараді піднімалося питання щодо недбалого ставлення ОСОБА_1 до обов`язків військової служби у зв`язку з тим, що він не зміг надати конкретні, ствердні та вичерпні відповіді на запитання командира військової частини. На додаток до цього ОСОБА_1 зазначив, що не заперечує обставини та факти, щодо яких дав свідчення свідок ОСОБА_3 .

У судовому засіданні було допитано також свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будуючи повідомленим про його права та обов`язки, кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, приведеним під присягу, свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На запитання суду ОСОБА_2 зазначив, що особисто знайомий з ОСОБА_1 , будь-яких недобрих, неприязних стосунків між ними, що могли б призвести до необ`єктивності чи упередженості показань, немає.

Після цього ОСОБА_2 зазначив, що знайомий з протоколом про адміністративне правопорушення серії НГ № 6233 від 04.01.2023 року, був присутній під час його складання, особисто його підписував. Зазначений протокол було складено за результатами наради командування військової частини НОМЕР_1 , яка проводилася 03 січня 2023 року. Наради, подібні тій, що проводилася 03 січня 2023 року, проводяться регулярно, на них ставляться питання до військовослужбовців-керівників з приводу стану виконання ними функціональних обов`язків, перевіряється рівень та якість їх функціонування за відповідними напрямками. Під час наради, що проводилася 03 січня 2023 року, командиром військової частини НОМЕР_1 ставилися питання до всіх військовослужбовців-керівників, що стану їх ділянки роботи, за яку вони відповідальні. Оскільки ОСОБА_1 є командиром відділення інструкторів, у його підпорядкуванні перебувають як військовослужбовці особового складу, так і інші військові інструктори, тобто ОСОБА_1 відповідно до функціональних обов`язків відповідає за окрему ділянку роботи військової частини (підготовка та навчання особового складу військової частин), то командиром військової частини було постановлено ОСОБА_1 ряд запитань щодо стану та якості підготовки особового складу військової частини, плану заходів з підготовки особового складу.

У свою чергу ОСОБА_1 , як пояснив свідок ОСОБА_2 , не зміг надати командиру військової частини конкретні, чіткі та вичерпні відповіді на поставлені запитання. Крім того, ОСОБА_1 не назвав жодного плану чи заходу з підготовки особового складу військової частини, що ним проводився або планується проводитися. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не зміг надати відповідь щодо стану навчання особового складу військової частини, то командиром військової частини було поставлено питання щодо функціональних обов`язків ОСОБА_1 , в якому вимагалося перерахувати їх. Однак і на це запитання ОСОБА_1 не зміг відповісти.

Зважаючи на те, що командир відділення інструкторів ОСОБА_1 з незрозумілих причин не зміг доповісти щодо стану виконання своїх функціональних обов`язків, не надав планів основних заходів з підготовки та навчання особового складу, не зміг назвати свої функціональні обов`язки, то командир військової частини, як уповноважена особа на складення протоколу про адміністративне правопорушення у військовій частині, дав розпорядження щодо складення протоколу відносно ОСОБА_1 за фактом недбалого ставлення до військової служби.

У той же час ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що показання свідка ОСОБА_2 є неправдивими, оскільки не відповідають дійсності. На підтвердження неправдивості показань свідка ОСОБА_1 зазначив, що вказані запитання на вказаних нарадах йому не ставилися, плани підготовки особового складу у нього є, функціональні обов`язки він знає та належним чином ставиться до інтересів військової служби. При цьому суд звертає увагу, що до цього при допиті свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_1 підтвердив його показання, хоча останні є майже ідентичними показаннями свідка ОСОБА_2 .

На додаток до цього у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження фактів та обставин, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу неправдивості показань свідка, зокрема, відсутні затверджені документи основних заходів підготовки та навчання особового складу, документація з приводу проведення інструктажів та навчань серед особового складу, показання інших свідків, фото чи відеозаписи належного виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків. Тобто відсутні будь-які докази на спростування показань свідків, з яких вбачається факт недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби, які б могли вказати на недостовірність чи недопустимість цих показань.

У матеріалах справи наявна службова характеристика ОСОБА_1 від 03.01.2023 року, складена першим заступником командира військової частини - начальником штабу полковником ОСОБА_9 , з якої вбачається, що за час проходження служби на посаді командира відділення інструкторів ОСОБА_1 зарекомендував себе наступним чином: посадові обов`язки знає поверхнево, слабо займається бойовою підготовкою та вихованням військовослужбовців, умілим та якісним навчанням особового складу, тактику дій військовослужбовця в різних видах бою знає слабо та не працює над підвищенням рівня своїх знань; не працює над розробкою та пристосуванням до вимог сьогодення, а також впровадженням в навчальну практику відповідних методик навчання іноземних армій; поверхнево знає та не вимагає від підлеглих дотримання заходів безпеки при користуванні озброєнням та боєприпасами на заняттях; не вживає заходів щодо запобігання травматизму серед підлеглих, особисто допускає факти травмування.

У кінцевому підсумку надано висновок, відповідно до якого ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , його захисник Гродовська О.П. не надали суттєвих та обґрунтованих заперечень щодо відомостей, які викладені у зазначеній характеристиці. При цьому на запитання суду ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно мав місце випадок особистого травмування, що відбулося під час проходження тренування з особовим складом військової частини, коли він перечепився з кулеметом в руках та допустив травмування.

Крім того, відомості щодо неналежної особистої підготовки, а також підготовки особового складу військової частини узгоджуються з показанням свідків.

У свою чергу захисником Гродовською О.П. разом з клопотанням було надано службову характеристику ОСОБА_1 для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією, що складена т.в.о. начальника навчального центру НГ України Демчуком О.В. Однак зазначена характеристика не може бути належним доказом та поставлена в противагу службовій характеристиці від 03.01.2023 року, оскільки складалася для проведення медичного огляду відповідною комісією та датована 2017 роком, внаслідок чого не дає повною мірою встановити її співвідношення та зв`язок з обставинами та фактами вчинення адміністративного правопорушення 03.01.2023 року. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до цієї службової характеристики ОСОБА_1 ще займає посаду командира 3 взводу 17 навчальної роти, тобто іншу посаду, ніж та, щодо неналежного ставлення до якої розглядається дана справа.

До аналогічних висновків суд приходить оцінюючи Свідоцтво про підвищення кваліфікації серії ВСП № 000860 від 02.02.2018 року, з якої підтверджується факт того, що ОСОБА_1 підходив курси підвищення кваліфікації. Зазначене Свідоцтво певним чином підтверджує належне ставлення ОСОБА_1 до своїх функціональних обов`язків, свідчить про вчинення ним дій щодо підвищення власної кваліфікації та рівня підготовки. У той же час зазначене свідоцтво датується 2018 роком, а матеріали справи не містять інших свідоцтв про підвищення кваліфікації ОСОБА_1 чи проходження ним курсів навчання за 2019-2023 роки.

Внаслідок цього вказане Свідоцтво про підвищення кваліфікації не є належним доказом, оскільки не дає можливість підтвердити або спростувати обставини та факти правопорушення, що мали місце через майже 5 років після видачі зазначеного Свідоцтва.

На додаток до цього суд звертає увагу, що військова сфера діяльності - це сфера, що постійно розвивається, потребує постійного та систематичного підтримання рівня своєї кваліфікації, проходження навчань у зв`язку з розвитком рівня техніки та загальної військової науки. Особливого значення це має для військовослужбовців, що забезпечують навчання особового складу військових частин, оскільки вони забезпечують передачу, опрацювання та засвоєння останніми нових знань, навичок, вмінь та застосування їх на практиці.

У зв`язку з цим наявність лише одного Свідоцтва про підвищення кваліфікації за майже 5 років військової служби, пов`язаної з навчанням особового складу військової частини, свідчить лише про відсутність наміру слідувати вимогам часу, вдосконалювати свої знання, навички та вміння у зв`язку з загальним розвитком військової науки, техніки. Це має свої наслідки щодо рівня знань, навичок та вмінь особового складу військової частини, який отримує нові знання та навички саме від таких посадових осіб як ОСОБА_1 .

Аналогічних висновків суд доходить щодо наданого доказу у вигляді Сертифікату за успішне проходження курсу підготовки командирів відділень інструкторів Національної гвардії України за напрямком колективної підготовки (відділення, взвод) МЦ № НГ000195 від 2021 року.

У той же час у матеріалах справи наявне Посвідчення про відрядження № 209 від 01.02.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 був відправлений у відрядження з 01 лютого 2023 року до навчального центру Національної гвардії України для супроводження особового складу. В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що у період перебування у вищезазначеному відрядженні щодо нього було складено матеріали справи про адміністративне правопорушення за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, тобто за виконання обов`язків військової служби у стані алкогольного сп`яніння. При цьому сам ОСОБА_1 підтвердив, що підписував акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та погоджувався з ним.

Хоча пояснення ОСОБА_1 , в яких він підтверджує факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не доводять його винуватість у вчиненні цього правопорушення, оскільки відсутнє судове рішення з поміткою про набрання чинності, у той же час у матеріалах справи наявний Акт огляду № 283/85/92 від 02.02.2023 року, підписання якого підтвердив ОСОБА_1 та в якому міститься його згода з результатами огляду. За таких умов у суду відсутні підстави сумніватися в добровільності та правдивості пояснень ОСОБА_1 щодо вказаного факту вчинення діяння, що має ознаки ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

На додаток до цього представниками військової частини НОМЕР_1 було надано копію постанови Святошинського районного суду м. Києва від 28.11.2022 року у справі № 759/11235/22 на підтвердження притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП. Суд звертає увагу, що зазначена постанова надана як витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень, а відповідно містить знеособлення даних учасників судового провадження. Внаслідок цього суд позбавлений можливості на основі цієї постанови встановити, що «ОСОБА_1», про яку йдеться мова у вказаній постанові, є саме ОСОБА_1 .

При цьому суд враховує, що у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що дійсно був факт притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, штраф за постановою вже був сплачений ним особисто та добровільно. З приводу факту вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, ОСОБА_1 не зміг надати пояснень.

Також суд звертає увагу, що у матеріалах справи наявна Службова карта ОСОБА_1 , при дослідженні якої судом встановлено, що за період військової службової діяльності у ОСОБА_1 відсутні заохочення за сумлінне виконання службових обов`язків, у той же час наявні 3 дисциплінарних стягнення, що пов`язані з недбалим ставленням до військової служби. У судовому засіданні ОСОБА_1 особисто підтвердив, що знає про два з цих дисциплінарних стягнення, а також підтвердив факт їх накладення.

На додаток до цього суд підкреслює важливість військової посадової особи, службова діяльність якої направлена на підвищення рівня бойової готовності особового складу військової частини, його навчання, підвищення рівня знань, навичок та вмінь. Належне виконання такими посадовими особами своїх обов`язків є запорукою високого рівня навичок, вмінь та знань особового складу військової частини, а відповідно і запорукою практичної ефективності бойових частин на полі бою.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

На додаток до цього у п. 1 ч. 1 ст. 2 цього Закону зазначається, що основними функціями Національної гвардії України є, зокрема, захист конституційного ладу України, цілісності її території від спроб зміни їх насильницьким шляхом.

Таким чином, суд доходить до висновку, що Національна гвардія України є законним військовим формуванням, що виконує завдання забезпечення захисту державного суверенітету, територіальної цілісності нашої держави, а також збереження конституційного ладу держави від насильницької та іншої незаконної зміни чи повалення.

Враховуючи вищевикладене, суд також доходить до висновку, що Національна гвардія України бере участь у збереженні найважливіших цінностей - життя, здоров`я осіб, державного суверенітету та територіальної цілісності нашої держави. Тому належний рівень бойової підготовки особового складу Національної гвардії України, постійне та систематичне вдосконалення ним навичок, знань та вмінь, підтримання ним бойової готовності на належному рівні є гарантією України та всього Українського народу на те, що зазначені цінності будуть збережені та захищені кваліфікованими професіоналами - військовослужбовцями Національної гвардії України, зокрема.

Для забезпечення цих гарантій, збереження вказаних цінностей військові частини Національної гвардії України мають у своєму складі військовослужбовців посадових осіб, до функціональних обов`язків яких відноситься підтримання бойової готовності особового складу військової частини на належному рівні; проведення тренувань та інструктажів, зокрема, щодо тактики та методики ведення бою, поведінки в бойовій обстановки; підвищення рівня та якості знань, навичок та вмінь особового складу, практичної ефективності збройних з`єднань. Належне виконання такими військовослужбовцями своїх посадових обов`язків перебуває у прямому необхідному причинно-наслідковому зв`язку з бойовою підготовкою та боєздатністю особового складу, а відповідно можливістю останнього належним чином реагувати на загрози для життя, здоров`я населення, конституційного ладу, державного суверенітету та територіальної цілісності нашої держави.

Неналежне виконання або невиконання такими військовослужбовцями посадовими особами, що навчають та третирують особовий склад, своїх обов`язків ставить під загрозу не тільки конституційний лад, державний суверенітет, територіальну цілісність держави, але і життя та здоров`я самих військовослужбовців, які, не будучи належним чином навченими, не зможуть належним чином орієнтуватися та реагувати на ситуації, що виникають під час бою та створюють загрозу для життя.

Загальновідомим є той факт, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан, термін дії якого станом на момент розгляду було продовжено. Внаслідок цього у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні діє особливий період, пов`язаний з введенням воєнного стану та оголошенням мобілізації.

Суд звертає увагу, що в умовах масштабної протиправної збройної агресії російської федерації проти України та Українського народу належним чином підготовлені та кваліфіковані військовослужбовці є єдиною надією держави та всього народу на збереження як державного суверенітету, так і життя та здоров`я інших людей. У зв`язку з цим відповідальність військовослужбовців посадових осіб, що навчають особові склади військових частин, є ще більш підвищеною з огляду на те, що від сумлінного виконання ними своїх обов`язків залежить боєздатність військовослужбовців, що охороняють нашу державу від кровопролитної навали держави-агресора.

При цьому зазначений висновок підтверджується тим, що за несумлінне ставлення до військової служби, що вчиняється в особливий період, законодавцем встановлюється кваліфікований склад адміністративного правопорушення, що передбачає посилену адміністративну відповідальність у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. Тобто, законодавцем презюмується важливість та визначальна істотність належної військової служби в особливий період, що пов`язаний з веденням воєнного стану та оголошенням мобілізації.

Не зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 , будуючи відповідно до своїх функціональних обов`язків відповідальним за бойову готовність, підготовку та навчання особового складу військової частини НОМЕР_1 , належним чином своїх посадових обов`язків не виконує через недбале ставлення до них. Зазначений факт суд вважає доведеним за сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, наявних у матеріалах справи, з яких вбачається, що у ОСОБА_1 (на момент зайняття посади командира відділення інструкторів) не було плану основних заходів щодо підготовки та навчання особового складу військової частини, знань щодо основних тактико-технічних характеристик основних видів озброєння, а у судовому засіданні доказів на доведення протилежного та спростування показань свідків не було надано; відсутнє усвідомлення та розуміння своїх функціональних обов`язків та належне ставлення до них, зокрема, допущення випадків особистого травмування, тривале не підвищення кваліфікації, не проходження курсів, допущення протистатутної поведінки під час перебування у відрядженні, а також допущення фактів вчинення інших діянь, що ставлять під питання зразковість ОСОБА_1 як командира відділення інструкторів, який має бути прикладом для особового складу військової частини, навчання якого він здійснює.

Крім того, відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 в цілому характеризується як такий, що не відповідає займаній посаді.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфікованіза частиною 2 статті 172-15 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи, що проявилося у неналежному виконанні своїх посадових обов`язків через власну недбалість та несумлінність, вчинене в умовах особливого періоду; провину ОСОБА_1 вважаю доведеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі та в межах санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП в редакції, що була чинною на момент вчинення правопорушення, оскільки з 27 січня 2023 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13.12.2022 № 2839-IX, яким, зокрема, посилено адміністративну відповідальність за вчинення окремих видів військових адміністративних правопорушень, зокрема, передбачених ст. 172-15 КУпАП, внаслідок чого зазначений Закон не має зворотної дії у часі.

Відповідно до п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці звільненні від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, у зв`язку з чим судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 33, 172-15, 254-256, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та призначити стягнення у виді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя О.В. Рукас