ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3213/22 Номер провадження 33/814/742/23Головуючий у 1-й інстанції Богомолова Л.В. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Греся А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Здебської О.П., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 13 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим за ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП і на підставі ст.36 КУпАП накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 496 гривень 20 копійок судового збору на користь держави.

За постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 31 липня 2022 року приблизно о 12 годині 53 хвилини по вул. Центральній у с. Минівка Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував автомобілем «ЗАЗ ВІДА», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, 31 липня 2022 року приблизно о 12 годині 53 хвилини ОСОБА_1 , керуючи по вул. Центральній у с. Минівка Полтавського р-ну Полтавської обл. автомобілем «ЗАЗ ВІДА», н.з. НОМЕР_1 , у порушення п.п.2.4, 8.9 «б» ПДР України не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.

В апеляційній скарзі адвокат Здебська О.П. просить скасувати постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 13 вересня 2022 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватим і накладення на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі в цій частині за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що: автомобілем керувала донька апелянта та була зупинена поліцією; в матеріалах справи відсутні докази того, що газоаналізатор, яким проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , використовувався з дотриманням вимог експлуатації та технічного обслуговування; доказами по справі достовірно не встановлено перебування апелянта в стані алкогольного сп`яніння з показником більше 0,2 проміле алкоголю в крові; долучений до протоколу відеозапис не відповідає вимогам електронного доказу. Водночас апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , так як він не міг бути присутнім у судовому засіданні через хворобу.

ОСОБА_1 і його представник адвокат Здебська О.П., будучи належним чином повідомленими про місце, дату та часу розгляду апеляційної скарги, до суду не з`явились і заявили клопотання щодо здійснення апеляційного розгляду за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення переглядається у межах доводів апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокатом оскаржується постанова місцевого суду виключно в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому в іншій частині зазначене судове рішення в апеляційному порядку не переглядається.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

У силу вимог п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за встановлених у оскаржуваній постанові обставин, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми доказами, та є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №008742 31 липня 2022 року приблизно о 12 годині 53 хвилини ОСОБА_1 по вул. Центральній у с. Минівка Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував автомобілем «ЗАЗ ВІДА», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).

Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 31 липня 2022 року приблизно о 12 годині 53 хвилини ОСОБА_1 був зупинений поліцією на автомобілі «ЗАЗ ВІДА», н.з. НОМЕР_1 . Сам ОСОБА_1 підтвердив виконання ним функцій водія, погоджувався з правильністю ідентифікації його, як водія транспортного засобу, поліцією, та, як водій, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події з використанням поліцейським спеціального технічного засобу (приладу «Драгер»), результат якого склав 3, 2 проміле алкоголю в крові (відеозаписи №№1-3 диску №2).

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , які зводяться до того, що він не керував автомобілем, позбавлені підстав та спростовуються змістом відеозаписів.

Усупереч доводам апелянта матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях.

Долучений особою, яка складала протокол, технічний носій інформації з відеозаписами був виготовлений у зв`язку із необхідністю запису інформації, що має значення у провадженні про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів.

Мотивованих і достатніх підстав, які би свідчили про недостовірність чи недопустимість змісту відеозаписів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Зафіксовані ж засобами об`єктивного контролю обставини узгоджуються з даними роздруківки технічного приладу «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , та акту огляду, за якими також встановлено перебування апелянта в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем з результатом 3, 2 проміле алкоголю в крові. При цьому, відповідно до відеофіксації ОСОБА_1 перед проведенням освідування не висував перед поліцією вимог щодо надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки в порядку п.5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, а навпаки погодився з названим результатом огляду, що засвідчив своїм підписом у акті (а.с.2).

Тим не менше, апеляційний суд зауважує, що в повідомленні заступника генерального директора ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр визначено, що Законом України «Про метрологію, метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається.

Пунктом 1 ст.17 даного Закону України встановлено, що законодавчо врегульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчого регулювання засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають у експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року. Таким чином, газоаналізатори виробництва компанії «Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина», що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.

З роздруківки технічного приладу «Drager Alcotest 6810» убачається, що остання повірка (калібрування) цього спеціального технічного засобу здійснена 22 квітня 2022 року, а тому на момент проведення огляду 31 липня 2022 року вказаний алкотестер був використаний поліцейськими в межах міжповірочного інтервалу для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що становить 1 рік.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про вчиення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про здійснення розгляду справи без його участі під час провадження в суді першої інстанції, то можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, йому та його представнику було надано в суді апеляційної інстанції. Ба більше, в заявленому клопотанні порушено питання про здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 і його представника.

Як видно з матеріалів справи, апелянт є водієм, що не оспорюється ніким із учасників судового провадження та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №008742 від 31 липня 2022 року, згідно з яким у ОСОБА_1 у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення було вилучено його посвідчення водія серії НОМЕР_2 та видано йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, що засвідчено підписом апелянта (а.с.1).

Таким чином, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення за санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність оскаржуваної постанови щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Здебської О.П., в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 13 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун