ПОСТАНОВА

Іменем України

15.02.2023 року м. Бар Вінницька область

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 16 листопада 2022 року о 01.20 год. в м. Бар, по вул. Галицьких вояків, керував автомобілем MAZDA 6 держаний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Орищук С.Ю. заперечували проти висувного обвинувачення.

ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він не керував автомобілем а стояв разом з друзями по вул. Галицьких вояків біля «Торгівельного ринку». До них під`їхали службовим автомобілем працівники поліції, які вимагали у всіх пред`явити документи для встановлення особи через порушення комендантської години, що зафіксовано на відео з камери патрульного. На проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» ОСОБА_1 відразу погодився, оскільки він автомобілем не керував та не вживав алкоголю в той день. Однак, працівник поліції включивши пристрій для вимірювання наявності алкоголю, не показав табло вказаного пристрою, а саме відсутність будь-яких показників на ньому, а також не ознайомив з заміром повітря перед застосуванням пристрою. Після таких дій ОСОБА_1 заявив, що хоче поїхати в лікарню. Однак, працівником поліції відразу було зайнято позицію стосовно того, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 декілька раз запитував працівника поліції, чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що поліцейський відповів, що розцінює поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Тоді ОСОБА_1 звернувся в КНП «Барська міська лікарня» Барської міської ради де нарколог ОСОБА_2 провела його огляд на стан сп`яніння та прийшла до висновку про відсутність ознак сп`яніння. Огляд було проведено в присутності працівника поліції, капітана ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вказаних вище обставин.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис, суд приходить до наступного висновку.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ18№243481 встановлено, що ОСОБА_1 16 листопада 2022 року о 01.20 год. в м. Бар, по вул. Галицьких вояків, керував автомобілем MAZDA 6 держаний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно п.2.9 Правил дорожнього руху України забороняється водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Диспозицією ст.130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Отже, за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п.1.5 ПДР України, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії .

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду справа №338/1/17, адміністративне провадження №К/9901/15804/18, роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події.

Досліджений у судовому засіданні відеозапис з DVD-R диску, який долучений до матеріалів справи, не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факту його зупинки.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, у вину ОСОБА_1 поставлено керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року N 1452/735.

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому, відповідно до п. 6. розділу I, п. 1 розділу II Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський, на місці зупинки транспортного засобу, проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Судом встановлено, зокрема з відеозапису з камери працівника поліції, що ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» відразу погодився. Однак, коли працівник поліції включивши пристрій для вимірювання наявності алкоголю, не показав табло вказаного пристрою, а саме відсутність будь-яких показників на ньому, а також не ознайомив з заміром повітря перед застосуванням пристрою, тоді ОСОБА_1 висловив бажання пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.

Згідно вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння КНП «Барська міська лікарня» Барської міської ради № 56 від 16.11.22 проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за його самозверненням до закладу охорони здоров`я лікарем наркологом ОСОБА_2 в 03.30 год. та встановлено відсутність ознак сп`яніння.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Викладене дає підстави для обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а відповідно до ст. 62 Конституції усі сумніви тлумачаться на користь особи.

Оскільки винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, а тому справу необхідно закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень у його діях.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 221, 247, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Апеляційному суду Вінницької області.

Суддя: