Справа № 149/77/23
Провадження №3/149/157/23
Номер рядка звіту 146
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Павлюк О. О., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 183028, 07.01.2023 о 17:20 год. в с. Великий Митник по вул. Гагаріна при виїзді на Т-подібне перехрестя з вул. Центральна, керуючи автомобілем Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 не надав переваги в русі автомобілю Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався з правого боку по вул. Центральна, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.12 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він навіть не доїхав до перехрестя та не міг побачити автомобіль Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_3 , а саме автомобіль Skoda виїхав на його смугу руху.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Савчук О. Л. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки в діях останнього не було порушення вимог ПДР України, інкримінованого згідно з протоколом.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що їхала по головній дорозі, а ОСОБА_1 виїжджав з другорядної дороги на головну та не пропустив її, що призвело до зіткнення в лівий бік її автомобіля після, який в результаті цього удару віднесло та вона дупистила наїзд на паркан. Вважає винуватцем ДТП саме ОСОБА_1 .

Представник потерпілої - адвокат Поворознюк Б. М. зазначив, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад інкримінованого йому правопорушення, просив притягнути його до адміністратвиної відповідальності, оскільки це є необхідним для подальшого відшкодування потерпілій збитків, завданих внаслідок ДТП.

За клопотанням адвоката Савчук О. Л. у справі було проведено судову автотехнічну, транспортно-трасологічну експертизу.

В судовому засіданні за клопотаннями учасників справи були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, він під`їхав до перехрестя та зупинився, бо з лівої сторони їхав автомобіль Skoda, а прямо автомобіль Opel з увімкненим лівим показчиком повороту. Також повідомив, що автомобіль Opel приблизно за 50 м почав зміщуватися ліворуч на зустрічну смугу, після чого допустив зіткнення з автомобілем Skoda, який завершував маневр, а саме в`їхав в ліву сторону автомобіля Skoda. Повіломив, що зіткнення відбулось на смузі руху, а також те, що вказана дорога не має розмітки, а також на ній відсутні бцдь-які дорожні знаки.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що 07.01.2023 вона перебуваючи на пасажирському сидінні автомобіля Opel Astra разом з чоловіком ОСОБА_1 , який керував вказаним автомобілем. Вони рухались по вул. Гагаріна в с. Великий Митник Хмільницького району Вінницької області та не доїжджаючи до перехрестя з вул. Центральна 7-8 м на їх смугу повертаючи з вул. Центральна виїхав автомобіль Skoda та допустив зіткнення з їх автомобілем. Зі слів свідка автмомобіль Skoda рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год, а автомобіль Opel Astra десь 20 км/год.

Суддя, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, їх адвокатів, свідків, дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 124 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, дорожня обстановка - це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила згідно з п. 1.4 ПДР України.

Пунктом 16.12 ПДР України визначено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 463/1352/16-а встановив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою.

Адміністративним правопорушенням (проступком) згідно зі статтею 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. (ст.ст. 10, 11 КУпАП).

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При вирішенні питання про достатність доказів, наявних у справі, для ухвалення рішення, суддя зауважує, що згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази; завдання Суду, серед іншого, установити, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, було справедливим у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції («Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands), заява №14448/88, п. 31).

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В контексті зазначеного суддя звертає увагу, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до частин першої третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку), в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом висувається. Такі самі висновки надані Європейським судом з прав людини у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.). 19 квітня 2018 р. Верховний Суд у справі № 204/6235/15-к сформував висновок про те, що суд не вправі притягати до відповідальності осіб, яким не пред`являлося обвинувачення, і очевидно, що такий стандарт поширюється також на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п. 16.12 ПДР України, тобто правил проїзду нерегульованих перехресть рівнозначних доріг. За визначенням, що міститься у п. 1.10 ПДР, перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. В судовому засіданні учасники не заперечували, що на ділянці, де сталося ДТП (с. Великий Митник, Т-подібне перехрестя вул. Гагаріна та вул. Центральна і прилегла до нього територія) відсутня дорожня розмітка, дорожні знаки, світлофори.

Як вбачається з висновку експерта від 27.02.2023 № СЕ-19/102-23/3889-ІТ, що надійшов до суду 03.03.2023, в результаті проведених досліджень експерт вважає, що зіткнення автомобіля Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_3 сталася на проїзній частині вул. Гагаріна с. Великий Митник на смузі руху в напрямку перехрестя з вул. Центральною в районі післяаварійого розташування автомобіля Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 та позначено на схемі ОМДТП під № 3. В ситуації, яка склалася, при умові, що в момент виникнення небезпеки для руху автомобіль Opel Astra перебував від місця зіткнення на відстані меншій ніж 12 м, в діях водія автомобіля Opel Astra ОСОБА_1 з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України , а при умові, що в момент виникнення небезпеки для руху автомобіль Opel Astra перебував від місця зіткнення на відстані більшій ніж 15 м, в діях водія Opel Astra ОСОБА_1 з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР.

Після дослідження судом вказаного висновку, в судовому засіданні адвокат потерпілої Поворознюк Б. М. заявив клопотання про призначення комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, яке мотивовано тим, що наданий висновок від 27.02.2023 року є неповним і викликає сумніви у його правильності. Потерпіла ОСОБА_2 клопотання підтримала. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 і його захисник - адвокат Савчук О. Л. проти задоволення клопотання заперечили, посилаючись на його безпідставність.

Суд, оцінивши доводи клопотання, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з наступних підстав.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заявляючи клопотання про призначення експертизи, адвокат потерпілої ОСОБА_5 фактично посилається на те, що експертом неправильно встановлено місце зіткнення транспортних засобів, у зв`язку з цим усі подальші висновки експерта є сумнівними і не грунтуються, на переконання адвоката, на дійсних обставинах справи. Також безпідставно експертом не надано відповідь на частину питань, які були поставлені судом, висновок є неповним. При цьому доводи адвоката зводяться до незгоди з висновками експерта, однак будь-яких інших доказів, які б спростовували їх, ним не подано.

Суддя звертає увагу, що експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, питання щодо порушення вказаних норм закону адвокат не ставить і суддя відповідних обставин так само не вбачає. При дослідженні експерту було надано в розпорядження матеріали справи, в тому числі і додаткові матеріали, надані учасниками, достовірність і належність яких учасники не оспорюють. Ненадання відповідей на частину питань експертом обгрунтовано у відповідному висновку, а відсутність таких відповідей не впливає на доказову спроможність висновку як такого, оскільки він оцінюється суддею у сукупності з іншими матеріалами і доказами. За відсутності підтвердження порушення експертом вимог чинного законодавства, що регулює порядок проведення експертизи, в тому числі таких, що можуть мати ознаки кримінального правопорушення, а також за відсутності додаткових вихідних даних, які б могли бути надані у розпорядження експерта для проведення додаткової або повторної експертизи, клопотання про проведення комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи (зокрема з питань, на які експертом вже було надано відповідь) суд вважає необгрунтованим. За своєю суттю воно є обраним способом представництва інтересів потерпілої у даній справі.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що зіткнення автомобілів Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 сталося на проїзній частині вул. Гагаріна с. Великий Митник, на смузі руху в напрямку перехрестя з вул. Центральною, що підтверджується дослідженим висновком експерта, фототаблицями, схемою місця ДТП та іншими матеріалами справи, за дорожньої обстановки, що склалася, дії водія ОСОБА_1 регламентувалися загальними вимогами до водіїв щодо швидкості руху (зокрема п. 12.3 ПДР), та не регламентувалися п. 16.12 ПДР (проїзд нерегульованих перехресть), що інкриміновано йому згідно з протоколом.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, дійшов висновку що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, поза розумним сумнівом не підтверджена в ході судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 124, 247, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суду протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлюк О. О.