Дата документу Справа № 336/4819/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4819/22 Головуючий в 1 інст. Дмитрюк О.В.
Провадження №33/807/94/23 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Пузіна Д.М. на постанову Шевченківського районного суду Запорізької областівід 28 листопада 2022 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 07.09.2022 р. о 17 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул. Полякова в районі буд. № 17 в м. Запоріжжі керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій зобов`язаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Пузін Д.М. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, посилаючись на норми КУпАП, Інструкцію № 1452/735, вказує, що відповідно до свідчень ОСОБА_1 йому не пропонувався медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Натомість йому було запропоновано освідування, тобто участь у слідчій дії, передбаченої ст. 241 КПК України. При цьому, свідчення ОСОБА_1 узгоджуються з відеозаписом, оглянутим у судовому засіданні. Отже, докази, які б свідчили про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння справа не містить.

Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 та його захисника про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції та відсутності клопотань про відкладення розгляду справи, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 та його адвоката, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.09.2022 року серії ААД № 389129 та визнаних судом доведеними підтверджується: направленням на огляд до КНП «ОКЗНПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 07.09.2022 року, відеозаписом події, на якому вочевидь зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відразу після зупинки транспортного засобу.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння були вказані поліцейським в направленні на огляд водія від 07.09.2022 року, зокрема тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З переглянутого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, отриманого під час виконання ними службових обов`язків, зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку, після якої водій вийшов з автіки та попрямував у невідомому напрямку.

Далі, зафіксовано: перебування ОСОБА_1 в службовому патрульному автомобілі, озвучення працівником поліції ознак наркотичного сп`яніння у вигляді тремтіння рук, звужених зіниць очей та порушення координації рухів та подальша пропозиція пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, відмова водія від проведення огляду, роз`яснення прав ОСОБА_1 за відмову пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, на переконання апеляційного суду працівниками поліції дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП за об`єктивних обставин відповідної підозри.

Проте, ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не пропонувався медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я неспроможні.

Посилання щодо відсутності пропозиції освідування, натомість запропоновано ОСОБА_1 участь у слідчих діях, передбачених ст. 241 КПК України не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді.

При цьому, слід зауважити, що тиску на ОСОБА_1 не зафіксовано, а дії працівників поліції, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися в порядку, передбаченому КАС України або до безпосереднього керівництва працівників поліції. Крім того, ОСОБА_1 не звертався зі скаргами до правоохоронних органів, відповідно до вимог КПК України, а тому, з огляду на відеоматеріал та наведені обставини, твердження сторони захисту розцінюються судом апеляційної інстанції як обраний спосіб захисту.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним, а тому посилання апелянта щодо порушення ст. 33 КУпАП безпідставні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Пузіна І.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду Запорізької областівід 28 листопада 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПзалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник