Провадження № 3/369/186/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.01.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, за участю захисника Конюшка Д. Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 314908, 25 вересня 2022 року водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Lexus RX 350», днз НОМЕР_2 , вул. Молодіжна, 20 в м. Боярка Фастівського району Київської області, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка яка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , під відеозапис на нагрудну камеру патрульного.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 868283, 26 вересня 2022 року близько 01:00 год., ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за адресою: вул. Молодіжна, 22 в м. Боярка Фастівського району Київської області, висловлювався у бік перехожих громадян та працівників поліції нецензурною лайкою, погрожував їм та кидався у бійку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП визнав повністю, щодо порушення вимог п. 2.5 ПДР України, не визнав та пояснив, що того дня дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак автомобілем не керував, а лише сидів у ньому. Під час поїздки посварився з дружиною та вона зупинила авто і проїхала додому на таксі, а його лишила в автомобілі. Потім він чекав на товариша, який би його відвіз додому. Проте, в цей час під`їхали працівники поліції і почали складати на нього протоколи про адміністративні правопорушення. Вважає, дії працівників поліції неправомірними та просить суд закрити провадження у справі щодо нього.

В свою чергу захисник Конюшко Д. Б. в інтересах водія ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі щодо його довірителя на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з тим, що дії ОСОБА_1 не охоплюються об`єктивної стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У даному конкретному випадку ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу. Стосовно ст. 173 КУпАП захисник не висловив жодної позиції сторони захисту. Просив суд допитати свідків, дружину ОСОБА_1 , яка того дня була водієм та керувала автомобілем «Lexus RX 350», днз НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , а також осіб, які того дня приїхали відвезти ОСОБА_1 , додому, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . Крім того, просив суд викликати та допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судом задоволено клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що того дня йому зателефонував ОСОБА_1 та пояснив, яка в нього склалася ситуація, у зв`язку з чим попросив приїхати з тверезим водієм, щоб доставити його з автомобілем додому. У його присутності ОСОБА_1 , автомобілем не керував, він стояв припаркований на узбіччі. ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та стверджував працівникам поліції, що не керував ним.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що того дня йому зателефонував ОСОБА_5 , та попросив його відвезти ОСОБА_1 на автомобілі останнього додому. Під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, відмови останнього від проходження огляду не чув, свідків на місці події не бачив.

У свою чергу, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , пояснила, що саме вона того дня керувала автомобілем «Lexus RX 350», днз НОМЕР_2 ,вони поверталися з чоловіком зі святкування дня народження, під час поїздки посварилися і вона зупинила транспортний засіб на узбіччі та поїхала додому на таксі. В цей час її чоловік лишився в автомобілі та чекав на знайомих, які заберуть його додому.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на численні виклики до суду не з`явилися.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника Конюшка Д. Б., пояснення свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, клопотання захисника, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за такі порушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, складає одне з вказаних вище альтернативних діянь, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Крім того, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено у ст. 266 КУпАП та в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція №1452/735), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція № 1395).

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 314908 від 25 вересня 2022 року в порушення вимог ст. 256 КУпАП, не вказано час коли відбувалися події вказані у протоколі.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_1 за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність, за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, в матеріалах справи № 369/10068/22, відсутні докази на підтвердження обставин, які вказують про керування ОСОБА_1 , автомобілем «Lexus RX 350», днз НОМЕР_2 , 25 вересня 2022 року по вул. Молодіжна, 20 в м. Боярка Фастівського району Київської області.

Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що автомобіль «Lexus RX 350», днз НОМЕР_2 , стоїть припаркований на узбіччі, з вимкненим двигуном. При цьому, факт керування транспортним засобом відповідно руху та його зупинки працівниками поліції на відеозаписі не зафіксовано.

Наявні у справі пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд не бере до уваги, оскільки останні на численні виклики до суду не з`явилися. При цьому, враховуючи пояснення водія ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які у судовому засіданні стверджували, що на місці події жодних свідків не було. Крім того, з письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вбачається, що вони є співробітниками служби правопорядку Боярської МТГ, дані обставини у своїй сукупності ставлять під сумнів їх неупередженість при складенні цих пояснень.

Будь-які інші докази у матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд бере до уваги те, що допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали, що ОСОБА_1 , того вечора не керував транспортним засобом, підстав недовіряти їх свідченням у суду немає.

При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 , від керування транспортним засобом, а саме письмове зобов`язання іншої особи про отримання транспортного засобу на зберігання або акт тимчасового вилучення транспортного засобу.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Звідси, дії ОСОБА_1 не охоплюються об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідно виключає склад цього адміністративного правопорушення та дає підстави для закриття справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Суд зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, суд дійшов наступного висновкку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність осіб за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

За таких обставин, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника Конюшка Д. Б., пояснення свідків, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання захисника Конюшка Д. Б. підлягає задоволенню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю, за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, натомість, враховуючи беззаперечне визнання своєї винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, судом встановлено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, проте, оскільки на день розгляду справи закінчились встановлені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Керуючись ст.7, 9, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280, 283, 284, 294, 299, 300 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 314908 від 26 вересня 2022 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст. 173 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 868283 від 26 вересня 2022 року) закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак