Справа № 366/670/23
Провадження № 3/366/522/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2023 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, начальника режимно-секретного відділу Корпорації «Укрбуд», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И Л А:

10.03.2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії № 6/23-4-в від 01.03.2023 року, слідує наступне.

20.02.2023 року, комісією СБУ проведено спеціальну експертизу наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у режимно-секретному відділі Корпорації «Укртрансбуд» (Зона відчуження, «Острів», польовий офіс Корпорації, кабінет № 1), яка проваджувала таку діяльність на підстав спеціального дозволу № КВ3-2020-12, виданого ГУ СБУ у м. Києві та Київській області в порядку ст. 20 Закону України «Про державну таємницю», терміном до 15.02.2022 року.

Внаслідок бездіяльності ОСОБА_1 , всупереч п. 22 Порядку організації та забезпечення режиму секретності і державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 року № 939 матеріали щодо переоформлення Корпорації направлені на адресу СБУ лише 02.02.2023 року, тобто з 16.01.2023 року по 20.02.2023 року Корпорація проваджувала діяльність, пов`язану з державною таємницею без наявності спеціального дозволу, що є порушенням п. 6 зазначеного Порядку та ст. 20 Закону України «Про державну таємницю». В Корпорації зберігається 38 документів з грифом «Таємно».

На виконання вимог п. 435 зазначеного Порядку, в Корпорації 12.01.2023 року проведено річну перевірку наявності матеріальних носіїв секретної інформації за 2022 рік, де виявлено, що внаслідок бездіяльності ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 436 зазначеного Порядку, в журналах обліку вхідних і підготовлених документів не зроблені записи про проведену перевірку, які засвідчуються підписами членів або голови комісії, що свідчить про формальний підхід до проведення такої перевірки.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, яке підпадає під ознаки п. 6 та 7 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

У судове засідання, яке призначене для розгляду справи на 15.03.2023 року, ОСОБА_1 за викликом суду не з`явилась. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялась вчасно та належним чином, причин своєї неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Таку поведінку суддя розцінює як обраний спосіб ухилення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість особисто, в повній мірі реалізувати свої права передбаченої ст.286 КУпАП. Остання не була позбавлена можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням зазначеного, суддя приходить до висновку про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідальність за п. 6, 7 ч.1 ст. 212-2 КУпАП настає у разі порушення законодавства про державну таємницю, а саме:

невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці;

провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, без отримання в установленому порядку спеціального дозволу на провадження такої діяльності, а також розміщення державних замовлень на виконання робіт, доведення мобілізаційних завдань, пов`язаних з державною таємницею, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, яким не надано спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про державну таємницю» державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Надання дозволу здійснюється на підставі заявок державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій та результатів спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, мають бути обізнані з чинним законодавством про державну таємницю.

Порядок надання, переоформлення, зупинення та поновлення дії або скасування дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, форма акта спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, форма дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, та категорії режиму секретності встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 наказом Корпорації «Укртрансбуд» від 04.05.2014 року № 04 допущено до секретної інформації в межах посадових обов`язків начальника РСВ Корпорації.

Згідно витягу з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у Корпорації «Укртрансбуд», 20.02.2023 року, комісією СБУ проведено спеціальну експертизу наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у режимно-секретному відділі Корпорації «Укртрансбуд» (Зона відчуження, «Острів», польовий офіс Корпорації, кабінет № 1), яка проваджувала таку діяльність на підстав спеціального дозволу № КВ3-2020-12, виданого ГУ СБУ у м. Києві та Київській області в порядку ст. 20 Закону України «Про державну таємницю», терміном до 15.02.2022 року.

Всупереч п. 22 Порядку організації та забезпечення режиму секретності і державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 року № 939 (далі Порядок) матеріали щодо переоформлення Корпорації направлені на адресу СБУ лише 02.02.2023 року, тобто з 16.01.2023 року по 20.02.2023 року Корпорація проваджувала діяльність, пов`язану з державною таємницею без наявності спеціального дозволу, що є порушенням п. 6 Порядку та ст. 20 Закону України «Про державну таємницю». В Корпорації зберігається 38 документів з грифом «Таємно».

На виконання вимог п. 435 зазначеного Порядку, в Корпорації 12.01.2023 року проведено річну перевірку наявності матеріальних носіїв секретної інформації за 2022 рік, де виявлено, що внаслідок бездіяльності ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 436 зазначеного Порядку, в журналах обліку вхідних і підготовлених документів не зроблені записи про проведену перевірку, які засвідчуються підписами членів або голови комісії, що свідчить про формальний підхід до проведення такої перевірки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про державну таємницю», посадові особи та громадяни, винні у невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці; провадженні діяльності, пов`язаної з державною таємницею, без одержання в установленому порядку спеціального дозволу на провадження такої діяльності, а також розміщенні державних замовлень на виконання робіт, доведенні мобілізаційних завдань, пов`язаних з державною таємницею, в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, яким не надано спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею - несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення з наявними в ній доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми в своїй сукупності, та доводять, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 та 7 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, а саме порушення законодавства про державну таємницю, яке полягало в:

невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці; та

провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, без отримання в установленому порядку спеціального дозволу на провадження такої діяльності.

Її вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 6/23-4в від 01.03.2023 року;

- витягом з акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у Корпорації «Укртрансбуд»;

- копією наказу Корпорації «Укртрансбуд» від 04.05.2014 року № 04;

- копією посадової інструкції начальника РСВ Корпорації «Укртрансбуд».

Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

Суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.

З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи положення ч. 2 ст. 33 КУпАП, а також вид і міру адміністративного стягнення, яке може бути застосоване до правопорушника за його вчинення, суддя приходить до висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах мінімальної санкції ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Саме такий вид адміністративного стягнення на переконання судді буде достатнім та необхідним для виконання завдань КУпАП, зокрема він забезпечить запобігання вчинення правопорушником нових правопорушень, його виховання у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством..

Питання судових витрат суддя вирішує в порядку ст. 40-1 КУпАП, якою передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», а тому, з нього слід стягнути суму судового збору.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 33, 40-1, 178, 245, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. (сто сімдесят гривень).

отримувач коштів: ГУК уКиїв.обл/Іванківська сел/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), рахунок отримувача: UA0010812, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя Н.П. Слободян