ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/708/22 Номер провадження 33/814/50/23Головуючий у 1-й інстанції Овдієнко В.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М.,

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної віповідальності ОСОБА_1 ,

при секретарі Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 05 липня 2022 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Зміївського районного суду Харківської області від 05 липня 2022 року на ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто з нього до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 29 квітня 2022 року о 22:00 годині в м. Змієві Чугуївського району Харківської області по вул. Харківській керував автомобілем "Opel-Astra", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів) та вимагали від нього проходження огляду на стан сп`яніння.

На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив адвокат Котихін О.Є., посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та винесена з порушенням чинного законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження фактичного керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначав, що свідками залучено військовослужбовців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими він попередньо спілкувався на блокпосту до приїзду екіпажу поліції та які поводили себе зухвало по відношенню до нього, у розмові використовували нецензурну лексику. Вказане суперечить положенню п. 7 розд. X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, відповідно до якого не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Також у пояснення цих свідків, які є тотожними та написані інспектором поліції, зазначені обставини, які не відповідають дійсності, оскільки пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору «Драгер» йому не пропонували у зв`язку з відсутністю такого технічного засобу.

Разом з тим, на відеозаписі «ІМG_1980.МОV» зафіксовано, що він надав згоду пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, будь-які докази, які б спростовували цей факт у матеріалах справи відсутні.

Вказував, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом не відповідає вимогам ст. 256, 266 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, оскільки містить виправлення у графі «місце скоєння адміністративного правопорушення», а саме: виправлено час вчинення адміністративного правопорушення з 23:26 години на 22:00 годину.

Зазначав, що його було доставлено до відділу поліції та всупереч вимогам законодавства його адміністративне затримання жодним чином не зафіксовано.

Також зазначав, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії міститься інформація про долучення до нього матеріалів, однак відсутнє будь-яке посилання на фото- та відеозаписів з нагрудної відеокамери працівника поліції або службового транспортного засобу, тоді як долучено відеозаписи з невідомих пристроїв, що є порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів,що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, не вказано назву приладу, його серію та номер, а також не вказано, що до протоколу про адміністративне правопорушення додається відеозапис фіксації факту вчинення адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене прохав постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 05 липня 2022 року скасувати, а провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та прохав її задовольнити, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень за вказаних обставин підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №319645 від 29 квітня 2022 року, в якому викладено обставини правопорушення, а також міститься відмітка про відмову особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від отримання копії протоколу та надання письмових пояснень. Протокол підписано свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зауваження до протоколу відсутні (а. с. 1); даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 квітня 2022 року складеного о 23:26 годині, яким підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду (а. с. 2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які були присутніми під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтвердили своїми підписами (а. с. 4, 5); даними протоколу огляду та затримання транспортного засобу, яким підтверджується, що автомобіль "Opel-Astra", реєстраційний номер НОМЕР_1 був затриманий (а. с. 6); даними відеофайлу на CD-диску, де зафіксовано обстановку на місці зупинки транспортного засобу, саме коли ОСОБА_1 знаходився біля "Opel-Astra", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та відмовлявся передати його на користь ЗСУ, а також факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу у відділі поліції (а. с. 9).

Проте апеляційний суд не погоджується з таким висновком, оскільки суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст. 251, 252 КУпАП, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 та 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Разом з тим матеріали справи містять пояснення свідків, які підтвердили факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 , тому доводи апелянта в цій частині апеляційним судом відхиляються.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги щодо зацікавленості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через те, що вони є військовослужбовцями, оскільки матеріали справи не містять жодних відомостей, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість цих свідків, які у той час перебували на блокпості, оскільки останні жодного відношення до працівників поліції не мали і виконували виключно свої функції.

Доводи апелянта про те, що залучені свідки зухвало поводили себе по відношенню до нього суд не приймає до уваги, оскільки такі не знайшли свого підтвердження.

Щодо доставлення ОСОБА_1 до відділу поліції та всупереч вимогам законодавства його адміністративне затримання жодним чином не зафіксовано, апеляційний суд зазначає, що неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим апеляційний суд вважає слушним посилання апелянта на недопустимість відеозапису, як належного доказу з огляду на таке.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису передбачено обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими.

Відповідно до п. 5. розділу II Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином долучені до матеріалів справи відеозаписи не можуть розцінюватися як належний і допустимий доказ, оскільки створені невідомим пристроєм відеофіксації. Такий пристрій відеофіксації не є «бодікамерою» поліцейського та не містить дату і час відео фіксації.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті.

Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 7 розд. II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Проте, усупереч вказаним вимогам протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №319645 від 29 квітня 2022 року містить виправлення у часі скоєння адміністративного правопорушення.

Вказаний протокол не відповідає вищевказаним вимогам та не може братися до уваги як доказ вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знищують увагу та швидкість реакції до КНП Зміївської ЦРЛ Харківської області. У вказаному направлені не зазначено чи проводився огляд водію ОСОБА_1 та чи його відмова від огляду.

Полтавським апеляційним судом витребувано у КНП Зміївської ЦРЛ Харківської області інформацію про те, чи доставлявся ОСОБА_1 до КНП Зміївська ЦРЛ Харківської області, що знаходиться за адресою: Таранівське шосе, 1-Б, м.Зміїв, Харківська обл., 63403 29 квітня 2021 року та чи проходив він огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно відповіді КНП Зміївської ЦРЛ Харківської області від 27 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно був доставлений 29 квітня 2021 року до приймального відділення КНП «Зміївська ЦРЛ». Огляд на стан алкогольного сп`яніння не проведено, так як чинились перепони з боку сторонніх осіб. Також була спроба пройти тест на алкотестері «Алкофор-505» на вміст парів етилового спирту у видихаємому повітрі, яка закінчилась безрезультатно.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, постанова судді Зміївського районного суду Харківської області від 05 липня 2022 року підлягає скасуванню, а провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 05 липня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль