ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5231/22 Головуючий 1 інстанції - Колесник С.А.
Провадження № 33/818/236/23 Головуючий апеляційної інстанції - Курило О.М.
Категорія: ст. 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який взяв захист своїх інтересів на себе, з участю прокурора Яковенка С.В., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2023 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 (одна тисяча сімсот) гривень та за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 грн. (три тисячі чотириста) гривень.

Відповідно до ст. 36 КУпАП визначено остаточний розмір стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 3 400 грн. 00 коп. (три тисячі чотириста гривень).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи старшим офіцером (з фізичної підготовки та спорту) родів військ і служб ІНФОРМАЦІЯ_2, військовою посадовою особою Збройних Сил України, тобто з п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, не повідомив безпосереднього керівника, НАЗК у встановленому ст. 28 Закону № 1700-VII порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів 25 01 2021 при підписанні договору № 47, платником за котрим є ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасове користування житловим приміщенням для проживання, яке належить на праві власності близькій йому особі, тестю ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений майновим інтересом у вигляді надання переваги у виплаті бюджетних коштів близькій особі.

Крім того, ОСОБА_1 , діючи умисно, 25 01 2021 в умовах реального конфлікту інтересів усупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII вчинив дії, а саме: підписав договір № 47, платником за котрим є ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасове користування житловим приміщенням для проживання, яке належить на праві власності близькій йому особі, тестю ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений майновим інтересом у вигляді надання переваги у виплаті бюджетних коштів близькій особі, а саме тестю за оренду зазначеної квартири, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ст.172-7 КУпАП, зокрема ч.1 та ч.2 передбачена відповідальність за неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить повністю скасувати постанову районного суду та ухвалити нову, якою закрити адміністративне провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, не ґрунтується на чинному законодавстві, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Посилається на те, що суддя суду першої інстанції не вірно вказав дати виявлення та вчинення даного корупційного адміністративного правопорушення та жодним чином не вмотивував свої висновки про дотримання строків накладення адміністративного стягнення, що призвело до прийняття незаконного судового рішення по суті.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В суді апеляційної інстанції, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повністю підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити, а постанову районного суду скасувати з постановленням нової, якою закрити провадження у справі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги правопорушника, вважав постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суд вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді були виконані, взято до уваги судом усі обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд підтверджує, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, при викладених в протоколі обставинах, є доведеним.

За змістом зазначеної статті суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст.172-7 КУпАП, особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАПу сукупності з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», суд приходить до переконання, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

На думку колегії суддів, вищезазначені норми судом першої інстанції дотримані в повному обсязі а також те, що ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно з абз. 4 ст. 1 Закону № 1700-VII ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 10 2014 близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 23 09 2013, ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , батьком якої згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , тобто останній є близькою особою (тестем) ОСОБА_1 .

Досліджуючи матеріали справи встановлено, що 24 12 2020 підполковник ОСОБА_1 звернувся з рапортом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про укладання з громадянином ОСОБА_2 договору на тимчасове користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за результатами якого житлово-побутовою комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято рішення про укладання договору на тимчасове користування вказаним житловим приміщенням (протокол № 16 від 28 12 2020).

25 01 2021 між громадянином ОСОБА_2 , підполковником ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено договір № 47 на тимчасове користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, 25 01 2021, під час підписання договору № 47 на тимчасове користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 виник приватний інтерес, який зумовлений майновим інтересом у вигляді надання переваги у виплаті бюджетних коштів близькій особі, а саме: тестю за оренду зазначеної квартири, що протирічить його службовим повноваженням, покликаним на додержання вимог законодавства, у зв`язку з чим у даному випадку має місце конфлікт інтересів.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 стосовно того, що строк протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення обчислюється з моменту виявлення корупційного адміністративного правопорушення не ототожнюється із часом складання протоколу про адміністративне правопорушення є суб`єктивними та такими, що спростовуються з огляду на таке.

Зі змісту ч. 4 ст. 38 КУпАП вбачається, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Згідно науково-практичного коментаря днем виявлення правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП є день складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

З матеріалів справи вбачається, що датою виявлення корупційного правопорушення є момент складання протоколу відносно ОСОБА_1 , а саме: 14 09 2022, оскільки після з`ясування всіх необхідних даних і отримання пояснень, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією встановлено ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП з послідуючим складенням відповідних протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Отже, кінцевим строком притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за датою виявлення корупційного правопорушення є 14 03 2023, датою вчинення правопорушення є 25 01 2021, а кінцевим строком притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за датою вчинення є 25 01 2023 про що вірно зазначив суд першої інстанції мотивуючи прийняте рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи апелянта щодо закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП такими, що не заслуговують на увагу.

Дослідивши зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, з дотриманням визначених ст. ст. 245, 280 КУпАП вимог, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідивши письмові матеріали, суд правильно прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - за ознаками: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - за ознаками прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 не наведено відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо істотних порушень норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст.1,7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило