КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/358/2023
Справа № 754/6828/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Таранова С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в його інтересах захисником Тарановим Станіславом Ігоровичем, на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2022 року

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає : АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21.10.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду, 07.06.2022 року о 00 год. 20 хв. м. Київ, пр-т Маяковського, 5, ОСОБА_2 керував транспортним засобом Пежо, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора ALCOTEST № 6820 на бодікамеру № 470252, що підтверджується тестом № 3316, результат огляду становить 0,26 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_2 - адвокат Таранов С.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21.10.2022 року, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить фрагменту переслідування (зупинки) транспортного засобу, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення. З переглянутого відеозапису, не можливо встановити марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу, про який йде мова в протоколі про адміністративне правопорушення. Даний відеозапис взагалі не містить зображення транспортного засобу, про який йде мова в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 241264 від 07.06.2022 року. Не містить відеозапис і зафіксованих обставин руху транспортного засобу Пежо 207 д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . З наявного в матеріалах справи відеозапису не можливо встановити подію керування транспортним засобом ОСОБА_2 , а саме 07.06.2022 року о 00 год. 20 хв., як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Відтак, матеріали справи не містять фактичних даних (доказів) щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а отже в діях ОСОБА_2 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Вказує, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 241264 від 07.06.2022 року не містить посилань на наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 , що суперечить суті правопорушення. Якщо ж припустити, що особа з відео, якій пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу є ОСОБА_2 , то у його поведінці не вбачається ознак алкогольного сп`яніння. Відтак, викладена в протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що під час проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» ОСОБА_2 не був проінформований про порядок застосування спеціального технічного засобу, йому не повідомлялись наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Поліцейськими не роз`яснено право на незгоду з результатами огляду, зокрема, можливості проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Звертає увагу на те, що апелянт проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора двічі, що не передбачено Інструкцією. При цьому, результат огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу в перший раз використання зафіксовано не було.

Наголошує, що показник алкотестера «Драгер» є сумнівним, однак у справі немає відповідного сертифікату на підтвердження його технічної справності, що залишає сумнів в обґрунтованості висновку суду про доведеність вини ОСОБА_2 .

Крім того, із дослідженого захистом DVD-R диску вбачається, що безперервність відеозйомки порушена, оскільки на наданому суду відео-файлі відсутні докази руху транспортного засобу, та у який спосіб інспектор поліції виявив ознаки алкогольного сп`яніння, відсутні фрагменти складання протоколу, написання апелянтом письмових пояснень, роз`яснення прав передбачених статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, та те що особі, що притягується до відповідальності роз`яснювали наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема, щодо права огляду в закладі охорони здоров`я. Наведені протиріччя та неузгодженість у своїй сукупності не дають захисту підстав для висновку про винуватість апелянта поза розумних сумнівів.

Одночасно, в апеляційній скарзі поставлено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 21.10.2022 року. В обґрунтування поважності причин пропуску строку посилається на те, що 27.10.2022 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, засобами поштового електронного зв`язку із застосуванням кваліфікованого електронного підпису на адресу суду було надіслано апеляційну скаргу. Постановою Київського апеляційного суду від 02.11.2022 року, яку отримано 11.11.2022 року, апеляційну скаргу повернуто особі, яка подала.

Відповідно до положень ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову було винесено Деснянським районним судом м. Києва 21.10.2022 року в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника адвоката Таранова С.І.

28.10.2022 року захисник ОСОБА_2 - адвокат Таранов С.І. засобами електронного зв`язку подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 02.11.2022 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, оскільки скарга, яка надійшла на електронну адресу, не містить електронного цифрового підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа.

Повторно з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_2 - адвокат Таранов С.І. звернувся 14.11.2022 року.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, матеріалами справи не спростовуються.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_2 та його захисника, з метою забезпечення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на апеляційне оскарження судового рішення, вважаю за можливе клопотання про поновлення строку задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 21.10.2022 року

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник Таранов С.І. підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Таранова С.І., дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та переглянувши відеоматеріали досліджуваних подій за участю водія ОСОБА_1 , вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всупереч п. 2.9а Правил дорожнього руху України - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 241264 від 07.06.2022 року, водій ОСОБА_2 07.06.2022 року о 00 год. 20 хв. в м. Києві, по пр-т Маяковського, 5, керував транспортним засобом Пежо, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора ALCOTEST № 6820 на бодікамеру № 470252, що підтверджується тестом № 3316, результат огляду становить 0,26 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, в силу ст. 255 КУпАП уповноваженою на те особою - інспектором роти № 2, батальйону № 3, полку №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Хоха Р.О.

Зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_2 ознайомився, що засвідчено його особистим підписом. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 зазначив: «визвав свого друга, який приїхав забрати авто до мого під`їзду, приїхавши під під`їзд, я сів, щоб здати задній хід на два метри і мене знову зупинили патрульні».

Матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_2 або його захисником дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_2 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд проведено за допомогою приладу «Драгер» №ARJL-0309, алкотест 6820. Результат огляду на стан сп`яніння: проба позитивна 0,26‰. У вказаному акті міститься графа «з результатами згоден», що ОСОБА_2 власноручно підписав.

Згідно з роздруківкою приладу «Drager» Alcotest 6820», наявної в матеріалах справи, за результатами проведеного огляду на стан сп`яніння, у ОСОБА_2 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,26‰, останнє калібрування вказаного технічного засобу проводилось 16.11.2021 року.

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції щодо досліджуваних подій.

З відеозапису вбачається, що події відбуваються в дворі будинку поряд з автомобілем, біля якого заходяться ОСОБА_2 , працівники поліції та невідомі особи. На запитання працівників поліції ОСОБА_2 відповів, що «випив трошки вина, десь келих о 20:00 годині». ОСОБА_2 декілька разів продував прилад «Драгер», який фіксував недостатньо видихнутого повітря для отримання результатів. Після цього, ОСОБА_2 повідомив працівникам поліції, що він допомагав другові (Сашку) припаркувати автомобіль. Також пояснював, що він не приймав участі в дорожньому русі, а здав метр назад. При цьому, працівники поліції запитали у ОСОБА_2 , чому у нього відсутнє посвідчення водія. Після чого працівники поліції, встановлюючи та перевіряючи особу по базі даних, виявили, що ОСОБА_2 позбавлений права керування транспортним засобом. В подальшому ОСОБА_2 продув прилад «Драгер» та за результатами останнього проведеного огляду було виявлено вміст алкоголю 0,26 ‰.

Разом з тим, жодних заперечень щодо незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Драгер»,ОСОБА_2 не висловлював, про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я - не заявляв.

Дослідивши відеозапис, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівниками поліції було дотримано всіх законних вимог щодо їх дій при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 , порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - з переглянутого відеозапису виявлено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п 2, 6, Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 1 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

Враховуючи вище наведене, в сукупності досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9а ПДР України.

Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. (п. 2,3 ч.1, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п.5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Згідно з п. 5 та 7 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Переглянувши відеозапис, судом апеляційної інстанції встановлено, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», будь-яких порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства встановлено не було.

Доводи захисника Родіонова О.І. про те, що він не керував транспортним засобом, є безпідставними та спростовуються відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, та протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 241264 від 07.06.2022, з яких вбачається, що ОСОБА_2 на запитання працівників поліції, пояснював, що він сів за кермо автомобіля для того, щоб його припаркувати, проїхавши один метр назад.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Доводи апеляційної скарги про те, що показник алкотестера «Драгер» є сумнівним, оскільки немає відповідного сертифікату та підтвердження його технічної справності, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції з використанням спеціального технічного засобу «Drager» Alcotest 6820», прилад № ARLJ-0309.

Згідно з роздруківкою приладу «Drager» Alcotest 6820» (тест № 3316 від 07.06.2022 року), наявною в матеріалах справи, що особисто підписана ОСОБА_2 (а.с. 3), за результатами проведеного огляду на стан сп`яніння, у ОСОБА_2 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,26 ‰, останнє калібрування вказаного технічного засобу проводилось 16.11.2021 року, Крім того, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зафіксовано, що ОСОБА_2 з результатом погодився, про що свідчить його підпис у графі «з результатами згоден».

Отже, ОСОБА_2 особисто підтвердив, що погоджується з результатами проведеного тесту, підписавши у відповідній графі акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, жодних зауважень ОСОБА_2 не висловлював.

Крім того, результат такого огляду ОСОБА_2 не оспорював, повідомивши працівників поліції, що дійсно вживав алкогольні напої о 20:00 годині (келих вина), що зафіксовано на відеозаписі, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Згідно з п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно з технічними даними приладу Drager Alcotest 6820 границі допустимої основної похибки становлять: - абсолютної +/- 0,02 мг/дм3 (в інтервалі діапазону вимірювань від 0 до 0,4 мг/дм3); - відносної +/-5% (в інтервалі діапазону вимірювань понад 0,4 мг/дм3); - абсолютної +/- 0,042 % (в інтервалі діапазону вимірювань від 0 до 0,84 %); - відносної +/-5% (в інтервалі діапазону вимірювань понад 0,84 %).

Отже, показник 0,26 проміле перевищує межу допустимої похибки приладу Drager Alcotest 6820.

Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п.3 розділу ІІ вказаної Інструкції, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до переліку технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори: «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6820», «Alcotest 6810», «Alcotest 7410 Plus com», «Алконт 01».

Отже, вказаний технічний засіб дозволений до застосування МОЗ та Держспожистандартом (правонаступником якого є Мінекономрозвитку) за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Інструкцією з експлуатації газоаналізатора «DragerAlcotest 6820» передбачено період між повірками не менше ніж 1 раз на 12 місяців.

Крім того, згідно з Наказом Мінекономрозвитку України №1747 від 13.10.2016 року «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається також становить 1 рік.

Оскільки останнє калібрування спеціального технічного засобу, з використанням якого проводився 16.11.2021 року огляд ОСОБА_2 , який було проведено 07.06.2022 року, що підтверджується даними з його роздрукованого показника, тобто до закінчення терміну повторної повірки та калібрування приладу Драгер «Алкотест 6820», то підстави вважати результати огляду недійсними відсутні.

Крім того, Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (який набрав чинності 01.01.2016 року), засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.

Таким чином, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, в тому числі і прилад «Drager Alcotest 6820» можуть надалі експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Отже, процедура огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння була проведена з дотриманням положень ст. 266 КупАП, а також вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства хорони здоров`я № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що безперервність відеозйомки була порушена є необґрунтованими, оскільки наявний відеозапис стосується саме обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та фіксують перебіг подій за участі ОСОБА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 продув прилад «Драгер», за результатами якого було виявлено вміст алкоголю 0,26 ‰, при цьому пояснював працівникам поліції, що він сів за кермо автомобіля для того, щоб його припаркувати та здав метр назад, тобто розпочав рух автомобіля.

Доводи скаржника про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не містить посилань на наявність ознак алкогольного сп`яніння, що суперечить суті правопорушення, є необґрунтованими та спростовуються змістом самого протоколу, з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом Пежо, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, факт якого підтверджується оглядом, який проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора ALCOTEST № 6820 на бодікамеру № 470252, за результатом якого виявлено вміст алкоголю - 0,26 проміле.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, водієві були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, з яким ОСОБА_2 ознайомився, що засвідчено його підписом, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Враховуючи наведене, в сукупності досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, адже викладені ОСОБА_2 обставини та заперечення спрямовані на унеможливлення встановлення судом факту керування останнім транспортним засобом та уникнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП належним чином встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та досліджено докази, наявні в матеріалах справи, на підставі яких зроблено обґрунтований висновок про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вбачається.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень може застосовуватись таке адміністративне стягнення, як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Тобто позбавленню права керувати транспортними засобами за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягають виключно водії, які були таким правом наділені. Інші ж особи можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності за вказаною статтею лише шляхом накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа взагалі його не мала.

Як вбачається з матеріалів справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, він керував автомобілем «Пежо», д.н.з. НОМЕР_1 за обставин, встановлених судом, без наданого йому права керувати транспортним засобом.

Згідно з даними Головного сервісного центру МВС України від 20.10.2022 року, в Єдиному державному реєстрі МВС, станом на 19.10.2022 року, відсутні дані про видачу посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 80).

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, не маючи права керувати транспортними засобами, тому прийняття судом першої інстанції рішення про позбавлення його права керувати транспортними засобами строком на 1 рік є помилковим.

З цих підстав вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року в частині накладення стягнення - зміні з виключенням з резолютивної її частини вказівки про позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в його інтересах захисником Тарановим Станіславом Ігоровичем - задовольнити частково.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року, змінити в частині накладення адміністративного стягнення, виключивши з постанови вказівку про позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

В іншій частині постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук