Провадження № 3/522/3283/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Абухін Р.Д. розглянувши матеріали, які надійшли із Полку Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2022 року до суду надійшли зазначені матеріли.

Як зазначено в протоколі, 10.11.2022 року об 23 годин 20 хвилин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Fiat Uno», номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Княжеська, 18 в місті Одесі в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер NARLM 0437, тест позитивний 1.37%.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник звернулись до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

В клопотанні зазначено, що зі складеним протоколом особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не погоджується, з огляду на наступне.

Ввечері 10.11.2022 року ОСОБА_1 перебував на святкуванні минулого дня народження своєї сестри ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та планував у неї залишитися переночувати, у зв`язку з настанням комендантського часу.

Близько 23:10-23:15 год. ОСОБА_1 зателефонувала дружина - ОСОБА_3 та повідомила, що їй погано, після чого зв`язок обірвався. ОСОБА_1 спробував декілька раз передзвонити, запитати що трапилося, але на телефонні дзвінки дружина не відповідала.

У ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій станом на той час було 5 місяців. ОСОБА_3 перебувала вдома з малолітньою донькою.

Таким чином, враховуючи, що дружина мала поганий стан здоров`я, а зв`язок перервався, окрім того в квартирі перебувала малолітня донька, неможливість викликати таксі після настання комендантської години, ОСОБА_1 прийняв рішення невідкладно поїхати до дружини та малолітньої доньки.

Відразу, після того як виїхав, приблизно о 23:20 ОСОБА_1 був зупинений громадським патрулем та дільничним офіцером поліції по вул. Княженській, 18 у місті Одесі. Після зупинки ОСОБА_1 пояснив, що направляється до хворої дружини. Після зупинки, дружина ОСОБА_1 сама йому передзвонила та повідомила, що дуже погано себе почуває.

В подальшому, дільничним офіцером поліції було викликано швидку медичну допомогу за адресою: АДРЕСА_3 , яка прибула за вказаною адресою о 23:49 та надала невідкладну медичну допомогу ОСОБА_3 .

Обставини щодо виклику швидкої допомоги поліцейським у складі патруля підтверджуються також долученим до протоколу відеозаписом з портативного відео реєстратора. На 57:00 хв. відеозапису поліцейським запитує у ОСОБА_1 як лікарям швидкої попасти у двір та просить, щоб ОСОБА_1 передав дружині, щоб вона відчинила двері у двір. На що ОСОБА_5 повідомив, що вона знаходиться сама вдома з п`ятимісячною дитиною, та після чого телефонує дружині.

На 01 год. 17:00 хв. відеозапису ОСОБА_1 телефонує дружині та запитує чи зустріла вона швидку та як себе почуває.

В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , які підтвердили доводи зазначені в клопотанні представника ОСОБА_1 ..

Дослідивши матеріали справи, суддею встановлено, що незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його вина стверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом ААД № 358800 від 10.11.2022 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Драгер (прилад NARLM 0437, позитивний показник 1-37%, поясненями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 10.11.2022, відеозаписом, що містяться в матеріалах справи.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Суд не бере до уваги клопотання захисника Цвігун А.В. на те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності.

Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Так, в постанові від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема п.2.9а Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, ст.130 КУпАП водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Тобто, для встановлення того, що особа діяла в стані крайньої необхідності, необхідно, щоб небезпека не могла бути усунена іншим шляхом, а також є єдиним засобом захисту від небезпечних дій. В судовому засіданні не встановлено, що небезпека не могла бути усунена іншим шляхом та була єдиним засобом від небезпечних дій. Також не встановлено необхідності використання саме транспортного засобу ОСОБА_1 , т.я. між вулицею Княжеська, 15 у місті Одесі, де знаходився ОСОБА_1 та АДРЕСА_4 , куди він намагався потрапити відстань 1,3 км, яку можливо подолати пішки. Також ОСОБА_1 міг викликати швидку допомогу, як це зробив працівник поліції. .

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, беручи до уваги вимоги ч.2ст.36 КУпАП, вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір"у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 33, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р. Д. Абухін

21.02.2023