ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відп овідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Селидівського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ВАВ № 800246 від 24.02.2023 відносно ОСОБА_1 , згідно якого він 15.02.2023 року о 19 годині за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї співмешканки, що полягали у висловлювання в її адресу нецензурною лайкою.

В матеріалах справи є заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, передбачає адміністративну відповідальність за вчинення порушення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, зі складеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 15.02.2023 року о 19 годині за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив умисні дії психологічного характеру відносно своєї співмешканки, що полягали у висловлювання в її адресу нецензурною лайкою.

Поряд з цим, до складеного протоколу долучена постанова дізнавача СД відділу поліції № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 20.02.2023 про закриття кримінального провадження № 0000034 від 15.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Нормами КУпАП не передбачено права суду про розгляді справи про адміністративне правопорушення надавати правову оцінку правомірності чи неправомірності винесення постанови про закриття кримінального провадження, оскільки це прямо передбачено КПК України (зокрема, ст. 284 та 303 КПК України), але з урахуванням ст. 251, 252 КУпАП така постанова оцінюється як відповідний доказ вини (чи її відсутності) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, з вищевказаної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що згідно довідки медичного закладу у потерпілої виявлений забій м`яких тканин обличчя. Крім цього вказано, що потерпіла пояснює про нанесення їй одного удару в обличчя з ліва, а ОСОБА_1 вказує, що тілесних ушкоджень не наносив, фізичного болю не спричиняв.

Із викладеного слідує, що посадовою особою, яка склала протокол, це не зазначено у фабулі протоколу, а також не враховані законодавчі обмеження щодо кваліфікації в такому випадку дій за ст. 173-2 КУпАП.

Зазначене фактично унеможливлює прийняття судом рішення щодо притягнення саме до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши факт неможливості розгляду адміністративного матеріалу, суд приходить до висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід направити начальнику Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури для прийняття рішення згідно положень КПК України.

Керуючись ст. 253 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП направити начальнику Селидівського відділу Покровського окружної прокуратури для прийняття рішення згідно положень КПК України.

Провадження по справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Черков В.Г.