Справа № 513/306/23
Провадження № 3/513/317/23
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року суддя Саратського районного суду Одеської області Миргород В.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 15 травня 2014 року, Саратським РС ГУДМС України в Одеській області, якому роз`яснено вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, клопотань не надходило,

за ч.2 ст.185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

28.02.2023 року, близько 20 години 10 хвилин, прикордонним нарядом «Пост спостереження» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) на напрямку 0649/13 п/зн (територія Петропавлівської об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області) на відстані близько 300 метрів від лінії державного кордону було виявлено та затримано, громадянина України ОСОБА_1 , за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдову поза пунктами пропуску через державний кордон групою осіб, спільно з трьома громадянами України, під час затримання порушників було здійснено 3 попереджувальні постріли з АКС-74 5.45мм. Протокол складено за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП

Крім того, 28 лютого 2023 року, біля 20 години 10 хвилин, прикордонним нарядом «Пост спостереження» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В) на напрямку 0649/13 п/зн, на відстані 300 метрів від лінії державного кордону України, затримано ОСОБА_1 , за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдову поза пунктами пропуску через державний кордон групою осіб, спільно з трьома громадянами України. Під час затримання, ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ними наказу на охорону державного кордону, а саме не виконав неодноразову вимогу військовослужбовця зупинитись та намагався втекти. Протокол складено за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчинених адміністративних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП визнав та просив суворо його не карати.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вирішує також питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення і виходячи з цього, не вправі вийти за межі протоколу.

Згідно статті 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Статтею 12 вищевказаного закону визначається, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами направо в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України. Пропуск осіб, які незаконно перетинають державний кордон України з наміром бути визнаними біженцями чи особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, і у яких відсутні документи, що посвідчують особу, або якщо такі документи є фальшивими, здійснюється без таких документів.

Диспозиція частини 1 статті 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ч.2 ст.204 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204-1 КУпАП становлять такі альтернативні дії: 1) перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади; або 2) спроба такого перетинання, а також 3) ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України, затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила).

Відповідно до п.2 вказаних Правил, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, в тому числі паспорт громадянина України.

Регулювання порядку здійснення права громадянами України на перетинання державного кордону здійснює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України встановлюються правила перетинання державного кордону громадянами України.

Згідно ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання державного кордону громадянами України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього закону, а саме: паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Пункт 2 Правил, визначає, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється за переліком документів що підтверджують громадянство України та надають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Диспозиція частини 1 статті 185-10 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Диспозиція частини 2 статті 185-10 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку та громадської безпеки, а також суспільні відносини у сфері державного управління. Під державним управлінням слід розуміти підзаконну, юридично-владну діяльність організуючого, виконавчо-розпорядчого характеру, яка здійснюється органами виконавчої влади і спрямована на організацію виконання законів, практичне виконання завдань і функцій держави з безпосереднього та оперативного керівництва економікою, соціально-культурним і адміністративно-політичним будівництвом.

Об`єктивна сторона правопорушення дістає вияв у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника Державної прикордонної служби при виконанні ним своїх службових обов`язків, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України та не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст.1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до розділу ІV Закону України «Про Державну прикордонну службу України» визначено повноваження Державної прикордонної служби України, в тому числі, у відповідності до ст.ст. 21-21-6 цього розділу, працівники Державної прикордонної служби під час виконання ними своїх службових обов`язків мають право застосовувати: 1)фізичний вплив; 2) спеціальні засоби; 3) вогнепальну зброю, озброєння та бойову техніку; 4) зброю кораблів, катерів та суден забезпечення; та 5) озброєння повітряних суден.

Згідно ч.2 ст.23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.

Таким чином, із аналізу вказаних нормативно-правових актів слідує, що обов`язковими ознаками, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-10 КУпАП є відмова від виконання законних вимог чи розпоряджень працівника Державної прикордонної служби України при виконанні ним службових обов`язків.

Оцінивши докази в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №299596Е від 28.02.2023 року; протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 , копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 15 травня 2014 року, Саратським РС ГУДМС України в Одеській області на установчі дані ОСОБА_1 ; рапортом доданим до протоколу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185-10 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №299601 від 28.02.2023 року; протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 , копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 15 травня 2014 року, Саратським РС ГУДМС України в Одеській області на установчі дані ОСОБА_1 ; рапортом доданим до протоколу.

При цьому судом також враховується те, що ОСОБА_1 , дії працівників прикордонної служби щодо складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративне правопорушення та додатках до нього - суду не скеровував.

Відповідно до ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь яке з вчинених правопорушень.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.2 ст.185-10 КУпАП за ознаками: злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті, та за ч.2 ст.204-1 КУпАП за ознаками: перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Обираючи вид адміністративного стягнення суд, відповідно до ст.33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника, ступінь його вини, його майновий стан обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які б відповідно до ст.ст.34, 35 КУпАП пом`якшували або обтяжували відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

У відповідності до ст.36 КУпАП, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде доцільним застосування до нього накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, у межах розміру, передбаченого санкцією ч.2 ст. 204-1 КУпАП, як за найбільш серйозне правопорушення з числа вчинених ним.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, пункту 5 частини 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір у сумі 536,80 гривні.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справ №513/306/23 за ч.2 ст.185-10 КУпАП та №513/307/23 за ч.2 ст.204-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження.

Об`єднаному провадженню присвоїти номер 513/306/23.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 8 500 (восьми тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнення проводити на користь держави на розрахунковий рахунок № UA0015722, код за ЄДРПОУ отримувача - 37607526, отримувач коштів - ГУК в Одеській області/смт. Сарата/21081100, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), вид платежу: адміністративні штрафи та інші санкції.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок - на розрахунковий рахунок № UA0026001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів - ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, призначення платежу стягнення судового збору на користь держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП та ч.1 ст. 287 КУпАП.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили.

Суддя В. С. Миргород