Номер провадження: 33/813/104/23
Головуючий у першій інстанції Строілов С. О.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., захисника Федорончука І.В., розглянувши його апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського райсуду м. Одеси від 19.09.2022 стосовно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,а також стягнуто судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 18.08.2022 об 11:03 год. ОСОБА_1 по вул. Отамана Головатого в м. Одесі керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. « НОМЕР_2 », з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, не природня блідість обличчя, поведінка не відповідає обстановці, від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, що підтверджується доданими до протоколу відеозаписами БК №473674, 474915.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Федорончук І.В. в інтересах ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою, зазначивши, що вона є незаконною та такою, що порушує право його підзахисного на захист з огляду на наступне:
- суд 1-ої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист, оскільки останнього не було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення судом його підзахисного про виклик на судове засідання, не зважаючи на те, що він є військовослужбовцем та в силу обставин може бути позбавлений можливості вчасно прибути на судове засідання;
- поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_1 , всупереч вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП, не було роз`яснено на місці зупинки та під час складення та вручення протоколу права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, натомість, співробітник поліції лише повідомив останнього про дату, час та місце розгляду справи та попросив поставити підпис у відповідних графах протоколу, не зачитавши при цьому вголос його тексту);
- суд 1-ої інстанції не звернув увагу на те, що матеріали справи, в порушення вимог ст. 265-2 КУпАП, не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом або передачі керування іншій уповноваженій особі, натомість, після вимкнення інспекторами патрульної поліції нагрудних камер останні надали усний дозвіл на продовження керування його підзахисним транспортним засобом;
- із вищезазначеного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а навпаки неодноразово на цьому наполягав, проте через бездіяльність поліцейських патрульної поліції щодо неможливості (або незнання як це зробити) забезпечити доставку військовослужбовця, за яким офіційно закріплена автоматична зброя, яка знаходиться у транспортному засобі під його керуванням, до медичного закладу для проведення огляду, а також у зв`язку із натяками співробітників поліції на те, що йому краще відмовитись від проходження огляду для збільшення шансів доведення своєї невинуватості, його підзахисний прийняв рішення щодо складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення за відмову у проходженні огляду, щоб доводити свою невинуватість у суді.

Посилаючись на викладене, захисник Федорончук І.В. просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою провадження по справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 , апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП та з`ясувавши думку захисника, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення захисника Федорончука І.В., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, співробітники поліції долучили наступні матеріали (докази):

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №019553 (а.с. 2), відповідно до змісту якого 18.08.2022 об 11:03 год. ОСОБА_1 в м. Одесі по вул. Отамана Головатого керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF 1.9 TDI», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; при цьому, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України;

- відеозапис із камери нагрудного відео-реєстратора співробітників патрульної поліції №473674, 474915 (а.с. 3).

Водночас, на підставі аналізу змісту оскаржуваної постанови вбачається, що її мотивувальна частина взагалі не містить переліку досліджених судом 1-ої інстанції доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також у постанові відсутня належна правова оцінка доказів та не наведені жодні мотиви прийняття судом 1-ої інстанції рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

За встановлених обставин апеляційний суд констатує, що оскаржувана постанова не відповідає встановленим процесуальним законом вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.

Окрім того, в судовому засіданні апеляційним судом було досліджено відеозапис із нагрудної камери відео-реєстратора співробітників поліції (а.с. 3), із аналізу якого вбачається, що при затриманні ОСОБА_1 у зв`язку із перевищенням швидкості та ухиленням від зупинки на вимогу поліцейських, у інспектора патрульної поліції виникла підозра у перебуванні останнього у стані наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі, а навпаки одразу погодився на вимогу поліцейського та повідомив, що не вживав ні алкоголь, ні наркотичні засоби, а також повідомив, що при ньому є автоматична зброя; в подальшому поліцейський пояснює ОСОБА_1 , що водій зобов`язаний пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду.

Вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
На підставі детального аналізу вищезгаданого відеозапису апеляційний суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі та, навпаки, неодноразово (не менше 5-ти разів) на цьому наполягав, пояснюючи, що, маючи вихідний, поспішав до батька в лікарню та відвести запчастини від військового автомобіля для ремонту, проте співробітники патрульної поліції, почувши від військовослужбовця ОСОБА_1 , що за ним закріплена автоматична зброя, яка знаходиться в зупиненому транспортному засобі, проявили бездіяльність та, незважаючи на наполягання останнього на проходженні огляду в медичному закладі, не провели огляд на місці зупинки та не забезпечили доставку ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення відповідного огляду, всупереч покладення на них такого прямого обов`язку вимогами ст. 266 КУпАП.

Окрім того, як вбачається із відеозапису, інспектор патрульної поліції однозначно не роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, натомість, запропонував останньому два варіанти розвитку подій: 1) поїхати на медогляд, де, за словами поліцейського, підтвердиться те, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння; 2) відмовитись від проходження огляду, після чого стосовно останнього, знову ж таки за словами інспектора патрульної поліції, буде складено протокол «у зв`язку із ознаками наркотичного сп`яніння та передано до суду», при цьому, «тільки суддя може вирішити, чи перебував він у стані наркотичного сп`яніння чи ні».

Разом із тим, відповідно до п. 6 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з положеннями п. 7 Розділу III Інструкції, у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Відтак, системний аналіз положень ст. 266 КУпАП та вищевказаної Інструкції дає підстави стверджувати про те, що встановити, чи перебувала особа в стані наркотичного сп`яніння може лише поліцейський за результатами проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або відповідний лікар закладу охорони здоров`я на підставі проведених лабораторних досліджень, проте ніяк не суддя суду 1-ої інстанції.

Однією із форм об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто правопорушення вважається закінченим з моменту висловлення особою відмови, при цьому, для визнання особи винуватою у вчиненні вказаного правопорушення за вказаною кваліфікуючою ознакою не має значення наявність або відсутність у такої особи будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, до уваги приймається лише зафіксований згідно з вимогами закону факт відмови особи від проходження огляду.

Відтак, в даному випадку апеляційний суд наголошує на тому, що співробітник поліції при роз`ясненні ОСОБА_1 наслідків проходження або відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння спотворив вимоги процесуального закону та свідомо ввів особу, яка притягується до адміністративної відповідальності в оману, чим заплутав його та фактично спонукав до прийняття рішення про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, вселивши ОСОБА_1 хибну впевненість в тому, що при його відмові від проходження огляду він зможе довести свою невинуватість у суді.

Не підтверджується оглянутим в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозаписом також викладений у протоколі в якості ознаки наркотичного сп`яніння висновок інспектора патрульної поліції про те, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає обстановці, натомість, очевидних ознак поведінки, яка б викликала сумніви у його стані, останній не демонструє.

Окрім того, ч. 4 ст. 256 КУпАП передбачає, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Проте із дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису нагрудної камери співробітників патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не були роз`яснені його права та обов`язки, а також не було зачитано зміст протоколу, натомість, після його складення в патрульному автомобілі, поліцейський лише вручив копію протоколу ОСОБА_1 та повідомив останнього, що справа буде розглядатись в суді в зазначені в протоколі дату та час, після чого відеозапис завершується.

Окрім того, заслуговують на увагу посилання сторони захисту на те, що, всупереч вимог ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 , при наявності у співробітників поліції підстав вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд зауважує на тому, що співробітниками поліції були допущені численні порушення вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та роз`ясненні ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також передбачених ст. 268 КУпАП його прав та обов`язків, що призвело до хибного сприйняття ним наслідків складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушенням за фактом відмови від проходження огляду, на підставі чого суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що співробітниками патрульної поліції не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, з огляду зокрема на те, що останній неодноразово наполягав на проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП як суду 1-ої інстанції, так і суду апеляційної інстанції надано не було та, як наслідок, не було доведено наявності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимим доказами, не є беззаперечним доказом на доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист та спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є елементом суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Водночас, надаючи оцінку посиланням сторони захисту на те, що розгляд справи в суді 1-ої інстанції відбувся без належного виклику ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд зауважує на наступному.

Положення ст. 277 КУпАП встановлюють строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В свою чергу, ч. 1 ст. 277-2 КУпАП передбачає, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що судом 1-ої інстанції дійсно не було викликано ОСОБА_1 в судове засідання на 19.09.2022 для розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що справа буде розглядатись в Суворовському райсуді м. Одеси 19.09.2022 о 10 год. (а.с. 2), копія якого була вручена останньому під розписку.

Наведене свідчить про те, що суд 1-ої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення у дату, зазначену в протоколі, чим, на переконання суду 1-ої інстанції, не було допущено порушення права ОСОБА_1 на захист, окрім того, апеляційним судом було поновлено стороні захисту строк на апеляційне оскарження постанови суду та прийнято апеляційну скаргу до розгляду.

Натомість, будь-яких інших засобів зв`язку із ним в розпорядженні суду 1-ої інстанції не було, номер мобільного телефону ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Водночас, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зауважив на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи все вищевикладене в своїй сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд 1-ої інстанції, не забезпечивши повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, проігнорувавши відсутність будь-яких вагомих доказів у справі, дійшов безпідставного та помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Федорончука І.В. підлягає задоволенню, а постанова суду 1-ої інстанції скасуванню із закриттям провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Федорончука І.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Суворовського райсуду м. Одеси від 19.09.2022 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КупАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца