Справа № 525/657/22
Провадження №3/525/6/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2023 Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Прасол Я.В., секретар судового засідання Фесенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка, матеріали, які надійшли з ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гром. України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП судом не встановлено,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №346482 від 16.09.2022, 16.09.2022 о 18 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Харків в с. Красногорівка Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Минск ММВЗ-311211" днз 3641ПОЗ, що належить ОСОБА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП "Миргородська ЛІЛ" ММР відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Справа призначалася до судового розгляду на 17.10.2022, 14.11.2022, 16.12.2022, 04.01.2023, 23.01.2023, 07.02.2023, 02.03.2023.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання жодного разу не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Уп. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Із матеріалів справи вбачається, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , було достовірно відомо про факт складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та подальший розгляд справи в суді. Незважаючи на вказані обставини, останній станом розгляду справи не цікавився.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, суд прийшов до переконання про можливість проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, вивчивши та проаналізувавши у сукупності всі докази зібрані по справі приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Докази, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, цей орган оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З урахуванням наведеного, обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №346482 від 16.09.2022 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

У рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Допитаний у ході розгляду справи, як свідок, інспектор СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП Любченко В.В., яким ініційовано справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суду пояснив, що у вересні 2022 року, точної дати він не пам`ятає, надійшло повідомлення на лінію 102, що до Миргородської лікарні доставлена особа у зв`язку з ДТП. Чергова група, до складу якої він входив, у лікарні встановили особу ОСОБА_1 , якому на той час надавали медичну допомогу. ОСОБА_1 відмовився у закладі охорони здоров`я проходити огляд на стан сп`яніння. Оскільки повідомлення було про те, що особа керувала мотоциклом, не впоралася з керуванням, внаслідок чого трапилася ДТП, він склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Повідомив, що на місці ДТП він не був, чи оформлялися відповідні матеріали йому не відомо, направлення для проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння він не видавав. Факт керування останнім транспортним засобом було встановлено з показів свідків, особисто він свідків не опитував.

Допитана, як свідок, фельдшер Центру екстреної медичної допомоги ОСОБА_3 суду пояснила, що вона перебувала на чергуванні, надійшло повідомлення про ДТП, вони виїхали на місце події, де виявили невідомого чоловіка, якому була надана перша медична допомога та він був доставлений до лікарні. У ході спілкування чоловік повідомив, що він ОСОБА_1 , від нього відчувався різкий запах алкоголю, він факт вживання алкоголю не заперечував. Вона не була свідком руху транспортного засобу, на той момент коли вони приїхали чоловік лежав на дорозі біля нього лежав мотоцикл, інших осіб, які потребували медичної допомоги на місці події не було.

Інші свідки на неодноразові виклики суду у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

На відеозаписі, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, не зафіксовано руху мотоцикла "Минск ММВЗ-311211", не зафіксовано, що ним керував ОСОБА_1 . Відеозапис, який доданий до матеріалів справи розпочинається у закладі охорони здоров`я, де особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 медичними працівниками пропонується пройти огляд на стан сп`яніння, останній від проходження огляду відмовився. При цьому ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, зазначав, що він був пасажиром.

Таким чином, заслухавши пояснення свідків, вивчивши та проаналізувавши у сукупності всі докази зібрані по справі, суд, вважає не доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріалами справи не доведений факт керування останнім транспортним засобом.

Положення ст. 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, ч. 1 ст.130, п. 1 ст. 247, 279, 280, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП,

у х в а л и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Прасол