ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1900/22
Провадження № 3/210/11/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

"09" лютого 2023 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченко В.Є., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, про місце роботи інформації не надав, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушенняААД №23780 від 27.06.2022 року, зазначено, що (дата з виправленнями). 06.2022 року о 23 год. 10 хв. по вул.Щербака 59 водій ОСОБА_1 керував т.з. «Skoda Superb» НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився на місці зупинки т.з. за допомогою газоаналізатора «DragerAlkotest», проба позитивна, складає 1,99 %.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 130 ч. 1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами) передбачено, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні особа, що склала протокол, інспектор ОСОБА_2 , пояснив, що 26.06.2022 року він знаходився на чергуванні у складі екіпажу патрульної поліції. Отримали виклик, що на блокпосту зупинили автомобіль. Прибули на місце. Там вже стояв автомобіль.

Хто був за кермом їм сказали бійці з ТРО. Вони їх опитували з даного приводу, але до складання протоколу не залучали, тому в протоколі вони не вказані.

Самі вони не бачили, хто керував автомобілембо їх викликали вже коли автомобіль зупинили.

У протоколі є виправлення дати.

В судовому засіданні особа, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 , показав, що на даний час він проходить службу у Збройних Силах України.

У день, коли відбулася дана подія, його автомобіль дійсно зупинили увечері на блокпосту, бо була комендантська година. Він дійсно до цього вживав алкогольні напої, але при цьому автомобілем він не керував, за кермом знаходився його знайомий, ОСОБА_3 , який був тверезий.

Потім викликали патрульну поліцію, і вони чекали на них. Коли приїхала поліція, протокол склали на нього, хоча він за кермом не був і казав про це.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що 26.06.2022 року вони з ОСОБА_1 їхали в автомобілі «SkodaSuperb». За кермом був він. На блокпосту їх зупинили, бо була комендантська година. Викликали поліцію. Коли приїхала поліція, поліцейські сказали ОСОБА_1 дути у «Драгер», хоча вони їм казали, що за кермом був ОСОБА_3 .

З метою встановлення об`єктивних обставин у справі та достеменного з`ясування, хто саме керував автомобілем, судом неодноразово, багатократно, повторно викликалися в судові засідання особи з числа військовослужбовців ТРО, які у час даної події знаходилися на блокпосту та вказані у матеріалах справи. У зв`язку з такими викликами судові засідання неодноразово переносилися.

При цьому, незважаючи на це, жодна з вказаних осіб в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких пояснень не надала.

Переглядом відеозапису з бодікамер патрульних поліцейських встановлено, що на них факту руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не зафіксовано, оскільки патрульні були викликані на місце події вже після зупинки вказаного автомобіля на блокпосту.

При цьому, на відеозаписі ( файл «clip-0» ), на якому зафіксовано первинне спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими (хоча сам відеозапис та звук місцями нечіткий та погано чутний, особливо щодо фраз ОСОБА_1 ), приблизно на 5:39 хв. видно і чутно,як ОСОБА_1 каже (мовоюоригіналу): «За рулем был Толик», тобто, вочевидь, свідокКуріцАнатолій.

За таких обставин, судом вжито усіх можливих заходів щодо встановлення дійсної особи, що керувала транспортним засобом «SkodaSuperb» НОМЕР_1 при його зупинці на блокпосту, однак вжитими заходами виявилося неможливим поза розумними сумнівами довести, що саме ОСОБА_1 був за кермом та керував вказаним автомобілем.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися (…) на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Неодноразово висловленими правовими позиціями Верховного Суду та Європейського суду з прав людини зазначено про недопустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення, як таких, що за своїм правовим характером найбільш наближені до кримінальних правопорушень.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин суд позбавлений можливості, на виконання ст. 245 КУпАП, своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Окрім того, оригінал протоколу про адміністративне правопорушення та його копія, видана на руки ОСОБА_1 та надана в подальшому суду, не ідентичні між собою та мають відмінності, що свідчить про внесення змін в оригінал протоколу про адміністративне правопорушення після його складання та вручення особі, що притягується до адміністративної відповідальності, його копії.

Так, в оригіналі протоколу маються неодноразові виправлення дати вчинення адміністративного правопорушення, які, власне. взагалі унеможливлюють її встановлення, оскільки у якості дати зазначено число «26», після чого у протоколі відкрито дужки, в дужках зазначено число (вірогідно) «27», яке у подальшому змінено на число (вірогідно) «26», або навпаки.

При цьому, в копії протоколу, виданої на руки ОСОБА_1 , містяться інші дані і просто зазначено число «26», виправлене на «27», або ж навпаки, без застосування дужок та зазначення інших чисел (дат), як в оригіналі.

Відповідно до вимог чинного законодавства, виправлення у протоколі після закінчення його складання не допускаються.

На підставі викладеного суд доходить до висновку, що протокол ААД №23780 від 27.06.2022 року є неналежним доказом і не приймає його до уваги.

Згідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.62 ч.3 Конституції України, ст.ст.247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п.3, 251, 252 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: В. Є. Сільченко