Справа № 132/668/22
ПОСТАНОВА
іменем України
13.03.2023 року м. Калинівка
Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП незазначений, за ч.1 ст.130 КУпАП,
ОСОБА_2 24.03.2022 року о 19год.55хв. рухаючись по вулиці Незалежності в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, керував автомобілем марки «Fiat Tipo», номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками наркотичного сп`яніння (нереагування зіниць очей на світло; неприродня блідість; тремтіння пальців рук), від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в передбаченому законом порядку у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду адміністративного матеріалу відносно нього, був неодноразово повідомлений в передбаченому законом порядку, зокрема і шляхом опублікування оголошення про виклик у судове засідання на офіційному веб-сайті Калинівського районного суду Вінницької області.
Так, про наявність даної справи в провадженні Калинівського районного суду Вінницької області, ОСОБА_2 був достеменно обізнаний, про що свідчить графа «Гр-ну (ці) роз`яснено його (її) права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться в Калинівському районному суді Вінницької області» протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 084875 від 24.03.2022 року, який складений в присутності ОСОБА_2 , зміст якого був йому доведений.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.
За вказаних обставин та відповідно до вимог статті 268 КУпАП, що не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за статтею 130 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені частиною 4 статті 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених статтею 268 КУпАП.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Згідно із положеннями статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 280 КУпАП , орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 084875 від 24.03.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 24.03.2022 року о 19год.55хв. рухаючись по вулиці Незалежності в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, керував автомобілем марки «Fiat Tipo», номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками наркотичного сп`яніння (нереагування зіниць очей на світло; неприродня блідість; тремтіння пальців рук), від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в передбаченому законом порядку у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.
Згідно з пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Наявність відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 084875 від 24.03.2022 року;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.03.2022 року;
письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24.03.2022 року;
відеозаписом з бодікамери працівника поліції.
Так, з письмового пояснення свідка ОСОБА_3 слідує, що він 24.03.2022 року був очевидцем того, що водій ОСОБА_2 в його присутності відмовився від проходження медичного огляду на факт вживання наркотичних речовин у встановленому законом порядку.
Аналогічні пояснення дав свідок ОСОБА_4 , який підтверджує, що водій ОСОБА_2 в його присутності відмовився від проходження медичного огляду на факт вживання наркотичних речовин у встановленому законом порядку.
Факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на факт вживання наркотичних речовин у встановленому законом порядку підтверджується наявним в матеріалах направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до медичного закладу, а саме КП «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, складеним 24.03.2022 року поліцейським СРПП відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капралом поліції Вільтом А.М., згідно якого ОСОБА_2 надавалась можливість пройти огляд в медичному закладі, від чого останній відмовився.
Вказана обставина підтверджуються і відеозаписом з місця зупинки транспортного засобу, що вівся на нагрудну бодікамеру працівника поліції, з якого слідує, що ОСОБА_2 на відповідну пропозицію працівника поліції пройти огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, категорично відмовився від такого огляду. Підтвердив, що він дійсно керував 24.03.2022 року автомобілем марки «Fiat Tipo», номерний знак « НОМЕР_1 », та був зупинений працівниками поліції.
Суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно із статтею 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).
Таким чином, перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться шляхом медичного огляду у медичному закладі, а не на місці події, що і було запропоновано водію ОСОБА_2 .
Пропозиція пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння працівниками поліції зроблена згідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду на стан сп`яніння осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_2 суду не надано.
Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачає, що в сукупності підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.
Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 судом не вбачається.
Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.
Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб, а тому таке правопорушення не може бути визнано малозначним.
Відповідно до положень статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - що тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи вимоги закону, конкретні обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_2 слід накласти адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності до пункту 28 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судоми України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 листопада 2005 року зі змінами, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа не отримувала такого права.
За листом Територіального сервісного центру МВС № 0541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області № 31/2/0541-1570 від 23.08.2022 року, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке видане 16.05.2014 року Хмільницьким ВРЕВ, дійсне до 16.05.2044 року.
За вказаних обставин, ОСОБА_2 необхідно позбавити права керування транспортними засобами на строк один рік.
Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєнні нових адміністративних правопорушень.
Крім цього, у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави судовий збір.
Керуючись ст.ст. 33, 34, 130, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя, -
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя