П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - Малюк В.М., за участю захисника особи, відносно якої запроваджено протокол - адвоката Ганга Д.Г. (у режимі відео конференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи про адміністративне порушення, які надійшли з Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1ст. 130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 044300 від 05.01.2023 року вбачається, що 05.01.2023 року, о 01 год. 20 хв., в с. Руські Геївці, по вул. Борканюка, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нечітка хода, нерозбірлива річ), огляд на стан сп`яніння у найближчому наркологічному диспансері відмовився у законному порядку, чим порушив п.2.9 а та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Ганага Д.Г. показав, що запроваджений відносно його довірителя протокол не відповідає фактичним обставинам справи, містить неправдиві відомості. ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння та його довіритель не відмовлявся від проходження такого. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вини його довірителя, а надане працівниками поліції відео, як доказ, взагалі не стосується його довірителя, оскільки на такому міститься запис зовсім іншої події та особи. Також у протоколі вказано невірно адресу місця проживання ОСОБА_1 та кваліфіковано дії його довірителя всупереч обставинам вказаних в протоколі. Підтримав подане ним письмове клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та подане адвокатом клопотання зокрема, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує, з запровадженого відносно ОСОБА_1 протоколу, в такому працівником поліції зазначаються наступні обставини: 05.01.2023 року, о 01 год. 20 хв., в с. Руські Геївці, по вул. Борканюка, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нечітка хода, нерозбірлива річ), огляд на стан сп`яніння у найближчому наркологічному диспансері відмовився у законному порядку, чим порушив п.2.9 а та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, з дослідженого судом протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що водій відмовився від огляду на стан сп`яніння у найближчому наркологічному диспансері у законному порядку, в той час як дії ОСОБА_1 були кваліфіковані, як порушення вимог п. 2.9 а ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У той же час, п. 2.9 (а) ПДР України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Лише у разі проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та за наявності позитивного результату відносно останнього повинен бути складений протокол за порушення п. 2.9 а ПДР.

У даному випадку, огляд на стан сп`яніння не проводився, позитивний результат відсутній.

При цьому, згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння має ознаки порушення саме п. 2.5 ПДР України, а не п. 2.9 а ПДР України, як зазначено у протоколі.

Крім цього з дослідженого судом відеозапису встановлено, що такий взагалі не стосуються водія ОСОБА_2 та події, що мала місце 05.01.2023 р. в с. Руські Геївці, по вул. Борканюка, про яку зазначено в Протоколі серії ААБ № 044300 від 05.01.2023 р.

На відеозаписі відсутній водій ОСОБА_1 (наявний інший водій - ОСОБА_3 та інший ТЗ), а із наданого відео вбачається, що подія мала місце 17.01.2023, а не 05.01.2023 року.

Крім цього, як слідує з наданого відео, таке було записано невстановленим технічним пристроєм, не на нагрудну камеру поліцейського.

Таким чином, з доданого до протоколу відеозапису на DVD диску не можливо встановити винуватість ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні. Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відтак, як вбачається з матеріалів справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, який містить суперечливі дані, матеріали справи не містять жодних інших достовірних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем, у тому числі й у стані алкогольного сп`яніння, або з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів), а також відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що запроваджений відносно ОСОБА_1 протокол не ґрунтуються на вимогах законодавства та фактичних обставинах справи.

За таких обставин, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП піддається сумніву, що не є прийнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка наголошує на обов`язковості обґрунтування вини особи доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

За змістом вищезазначених вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення наявними в матеріалах справи доказами не доведена, у зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 130 ч. 1, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.М. Малюк