справа № 631/296/23
провадження № 3/631/233/23
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2023 року селище міського типу Нова Водолага
Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого на посаді водія у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ДКП «Фармацевтична фабрика», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
До Нововодолазького районного суду Харківської області від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 034822, складеного 07 лютого 2023 року убачається, що 07 лютого 2023 року близько 19 години 00 хвилин на автодорозі М-29 сполученням місто Красноград місто Харків, координати 49.845833.35, 35.964835, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом «KRONE», державний номерний знак НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_4 , з напівпричепом «FRUEHAUF», державний номерний знак НОМЕР_5 . При дорожньо транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Як зазначено у протоколі, своїми діями ОСОБА_3 порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав та пояснив, що 07 лютого 2023 року рухався у нічний час доби зі швидкістю 71 км/год, та в цей час його обганяв інший автомобіль. Як вказав водій, по паралельній дорозі у зустрічному напрямку також їхав автомобіль та він переключився на ближнє світло фар, подивився у дзеркало заднього виду на обгоняючий його автомобіль та в цей час помітив вантажний автомобіль, що стояв на узбіччі, без ввімкнених габаритних вогнів, аварійної сигналізації та аварійних знаків зупинки. ОСОБА_2 лише встиг пропустити транспортний засіб, що здійснював обгін його автомобіля та повернув кермо ліворуч, але попередити зіткнення не вдалося.
Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Положеннями статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюються Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пунктом 2.3 б Правил дорожнього руху регламентовано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
У пункті 12.1 Правил дорожнього руху встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху).
Стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
На підставі пункту 1 розділу VIII наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються:
1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський;
2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);
3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);
4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);
5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 6) передбачає право на справедливий судовий розгляд. Загальні вимоги справедливості, що містяться у вказаній статті застосовуються у провадженнях щодо всіх справ.
В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Такими доказами у даній справі є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які були нею надані безпосередньо під час оформлення дорожньо транспортної пригоди, схема місця дорожньо транспортної пригоди, пояснення свідків та іншого учасника дорожньо транспортної пригоди, а також висновок експерта.
Так, судовим розглядом встановлено, що 07 лютого 2023 року близько 19 години 00 хвилин на автодорозі М-29 сполученням місто Красноград місто Харків, координати 49.845833.35, 35.964835, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом «KRONE», державний номерний знак НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_4 , з напівпричепом «FRUEHAUF», державний номерний знак НОМЕР_5 . При дорожньо транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
З письмових пояснень ОСОБА_1 від 07 лютого 2023 року, наданих під час складання адміністративного матеріалу, убачається, що 07 лютого 2023 року близько 19 години 00 хвилин, останній рухався на автомобілі марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом «KRONE», державний номерний знак НОМЕР_3 по автодорозі М-29 сполученням місто Красноград місто Харків, координати 49.845833.35, 35.964835, у крайній правій полосі у бік міста Харкова. Одночасно у попутному напрямку автомобіль здійснював маневр обгін та рухався зустрічний автомобіль, та в цей час ОСОБА_2 помітив припаркований на узбіччі автомобіль. Зробити екстрене гальмування та об`їхати припаркований автомобіль, водій не встиг. В наслідок дорожньо транспортної пригоди автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Потім з`ясувалось, що припаркований транспортний засіб це автомобіль марки «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_4 , з напівпричепом «FRUEHAUF», державний номерний знак НОМЕР_5 . Тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не отримав.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 , які були надані 07 лютого 2023 року убачається, що 07 лютого 2023 року близько 12 години 40 хвилин після завантаження він виїхав у бік міста Харкова на автомобілі марки «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_4 , з напівпричепом «FRUEHAUF», державний номерний знак НОМЕР_5 . Під час руху по автодорозі М-29 сполученням місто Красноград місто Харків координати 49.845833.35, 35.964835, на передній осі автомобіля спустило колесо, в ході чого біля 14 години 00 хвилин ОСОБА_4 зробив зупинку з правого боку дороги на узбіччі для здійснення заміни колеса. Водій вирішив поставити дорожній знак про зупинку та повісив світловідбиваючий жилет на лівий край напівпричепу та почав замінювати колесо. Як вказав ОСОБА_4 , спочатку він увімкнув аварійну сигналізацію, але через деякий час вимкнув у зв`язку із поганою акумуляторною батареєю. Близько 19 години 00 хвилин, коли він ремонтував автомобіль, з ним зіткнувся інший автомобіль марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом «KRONE», державний номерний знак НОМЕР_3 . В наслідок дорожньо транспортної пригоди автомобілі отримали механічні, тілесних ушкоджень ніхто не отримав.
Отже, жодним з учасників дорожньо-транспортної події не заперечується той факт, що водій ОСОБА_3 не встиг правильно зорієнтуватися та допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом.При цьому в ході розгляду справи, не було надано жодного доказу на спростування вказаних обставин; даних щодо наявності інших транспортних засобів, які могли бути причетними до вказаної події матеріали справи не містять. Навпаки, у судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що подивився у дзеркало заднього виду на обгоняючий його автомобіль (не вказавши при цьому, навіть, його марку) та лише в цей час помітив вантажний автомобіль, що був припаркований на узбіччі.
Також факт вчинення ОСОБА_5 дорожньо транспортної пригоди підтверджується даними, що містяться в схемі місця ДТП, яка сталася 07 лютого 2023 року на автодорозі М-29 сполученням місто Красноград місто Харків (координати 49.845833.35, 35.964835) та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини, атакож підписана усіма учасниками дорожньо транспортної пригоди без будь яких заперечень або зауважень, та фототаблиці.
При цьому, слід зазначити, що вказана схема місця ДТП не містить даних щодо наявності гальмівного шляху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , а констатує факт того, що останній зупинився через 108,3 метра після зіткнення.
Положеннями статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті учасники дорожнього руху, які порушили Правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
В даному випадку дорожньо-траснспортна пригода мала місце саме через неуважність ОСОБА_6 , який в наслідок відволікання на інші речі, вчасно не помітив припаркований вантажний автомобіль з напівпричепом та його габарити.
Доводи ОСОБА_6 про відсутність його вини у дорожньо-транспортній пригоді суд вважає неспроможними з огляду на те, що вони суперечать вищенаведеним доказам у справі та вимогам пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. Тому суд розцінює таку позицію останнього як спосіб самозахисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення.
Питання наявності або відсутності вини має бути встановлено в обов`язковому порядку, оскільки наявність або відсутність вини, встановленої судом рішенням у подальшому може суттєво вплинути на права і інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення (на стягнення шкоди з особи винної у вчиненні дорожньо транспортної пригоди в цивільно правовому порядку, чи відшкодування шкоди страховиком правопорушника).
Отже, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги надані пояснення учасників дорожньо транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що вищевказана дорожньо транспортна пригода, яка мала місце 07 лютого 2023 року, відбулася з вини водія автомобілю марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом «KRONE», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_1 .
Разом із тим, встановлювати наявність або відсутність винуватості інших учасників дорожньо транспортної пригоди суд не вправі, оскільки це буде суперечити загальним принципам судочинства з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього не складався.
Оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, судом приймається рішення тільки щодо дій ОСОБА_1 , який рухаючись по автодорозі порушив приписи пункту 12.1 Правил дорожнього руху, а отже в діях останнього міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та іншого майна.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена.
Як вже зазначалось, доказів на спростування даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення судді не надано.
Відповідно до частини 2 статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
В якості обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, суддя вбачає відсутність діючих адміністративних стягнень у ОСОБА_6 .
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_7 у судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень її вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з урахуванням вимог статей 34, 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.
Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.
Статтею 7 Закону України № 2710-ІХ від 03 листопада 2022 року «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 2684 гривні 00 копійок.
В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 536 гривень 80 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 23, 34, 35, 36, 40-1, 124, 245, 246, 256, частиною 2 статті 268, статтями 249 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В:
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (1700 гривень 00 копійок).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Т. М. Трояновська