Справа № 462/1111/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2023 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Постигач О.Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли з ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, зареєстрованої та проживаючої:

АДРЕСА_1 .

за ч.1 ст.173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 02.02.2023 о 18:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 вчинила сімейну сварку із своїм сином ОСОБА_2 , під час якої чинила на нього психологічний та економічний тиск.

У суді ОСОБА_1 не визнала факт вчинення нею адміністративного правопорушення та пояснила, що жодного психологічного чи економічного тиску на свого сина ОСОБА_2 вона не чинила. Навпаки, незважаючи на те, що син ніде не вчиться і не працює, хоча є повнолітнім, вона продовжує його утримувати. Зазначила, що в цей день 02.02.2023 вона як завжди принесла йому в кімнату їсти, однак йому не сподобалось те, що вона приготувала. Проте, жодної сварки вона не вчиняла і причини складання працівниками поліції відносно неї протоколу про адімністративне правопорушення їй невідомі.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 02.02.2023 у нього виник конфлікт із матір`ю та його тіткою, які проживають в сусідніх з ним кімнатах. Зазначив, що в цей день його тітка ОСОБА_3 прийшла до його кімнати і почала на нього кричати, ображати, псувати його речі та погрожувати. Разом із його матір`ю вона забрала у нього паспорт громадянина України, закордонний паспорт, телефон та ноутбук. Вважає, що зі сторони матері та тітки відносно нього були вчинені неправомірні дії, які порушують його права. На його думку даний конфлікт виник у зв`язку з тим, що у матері та тітки є на нього образа за те, що він покинув навчання, яке вони оплачували протягом трьох років у Польщі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що 02.02.2023 її племінник ОСОБА_2 прийшов до неї додому і почав вимагати у неї гроші, на що вона відповіла, що грошей вона не має. Зазначила, що жодних речей ні вона, ні її сестра ОСОБА_1 у потерпілого ОСОБА_2 не забирали, а тому звернення племінника в поліцію є безпідставним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

У відповідність до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, вбачається, що:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Згідно вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З аналізу норм вказаних Законів вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до обставин вказаної справи, може мати місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вирішуючи питання відповідно до положень до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП судом встановлено, що у протоколі не зазначена суть адміністративного правопорушення, і в порушення положень ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не містить суті скоєного адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП. У протоколі не зазначено об`єктивної сторони вказаного правопорушення, а саме не вказано якими саме діями ОСОБА_1 заподіяно шкоду психічному здоров`ю потерпілого, не зазначено, в чому саме полягало насильство психологічного та екеномічного характеру, та в який спосіб воно було вчинено.

Відповідно до вищенаведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 не встановлена, а наявність побутового конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247 ч. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

постановила:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Постигач О.Б.