Номер провадження: 33/813/347/23
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Проскуріної Н.Ю.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду справу

за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 ,

на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України відмовлено. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року та притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційнускаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з оскаржуваною постановою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції, а також порушенням норм матеріального та процесуального права. Щодо обставин правопорушення зазначила, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає її донька ОСОБА_3 з малолітнім онуком ОСОБА_4 , зятем та його братом - ОСОБА_1 . 28.11.2022 року ОСОБА_1 повернувся додому у стані сильного алкогольного сп`яніння, почав голосно висловлюватись нецензурною лайкою, чіплятись до ОСОБА_2 та її доньки, вимагав їсти, курив прямо в квартирі. На зауваження не реагував, поводив себе агресивно, погрожував, кидався у бійку, ображав.

Потерпіла зазначає, що суд першої інстанції в порушення процесуального права розглянув справу без її участі. Під час ухвалення постанови керувався лише поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо відсутності спільного побуту.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.

Так, у пункті 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що для того, що б доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена Київським районним судом м. Одеси 19 грудня 2022 року.

Апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 08 лютого 2023 року, що підтверджується відомостями на поштовому конверті.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постанова Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року надіслана до реєстру судом 22 грудня 2022 року, оприлюднена на сайті 26 грудня 2022 року.

Частиною 2 статті 285 КУпАП передбачено, що копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначає, що участі у розгляді справи не приймала, копію оскаржуваної постанови не отримала.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що судом першої інстанції ОСОБА_2 в судове засідання не викликалась, участі в судовому засіданні не брала, копія оскаржуваної постанови їй не надсилалась. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримала 01.02.2023 року, що підтверджується її розпискою на заяві.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтованим, причини пропуску строку поважними, тому ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року підлягає поновленню.

Щодо суті адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП, до суду надано протокол серії ВАВ № 543107 від 28.11.2022 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 543107 від 28.11.2022 року, 28.11.2022 року, близько 21:00 години, ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї тещі ОСОБА_2 , психологічного характеру, а саме словесно ображав, погрожував, чим міг завдати психологічну шкоду заявнику.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що до матеріалів справи додано неналежно оформлений протокол, в якому не правильно зазначений склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП, також поліцейськими не встановлено суспільно-небезпечних наслідків. Протокол серії ВАВ № 543107 складено у зв`язку з здійсненням домашнього насильства відносно своєї тещі ОСОБА_2 , проте з наданих матеріалів, вбачається, що сама ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 є братом її зятя, тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 не складає сім`ю ОСОБА_1 , вони спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, не мають взаємні права та обов`язки, тому вчинення зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення дії не є сімейним насильством, отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Враховуючи викладене, суд першої інстанції вважав, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтверджені будь-якими доказами та спростовані у судовому засіданні.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАПє вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Апеляційний суд зауважує, що норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирізняє такі види домашнього насильства:

фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

економічне насильство - навмисні дії одного члена сім`ї щодо іншого, спрямовані на позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З аналізу наведених норм права, вбачається, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, є матеріальним, тобто об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення передбачає настання наслідків як його обов`язкову ознаку.

Враховуючи викладене, домашнє насильство має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.

Протокол серії ВАВ № 543107 від 28.11.2022 року, складений щодо ОСОБА_1 не містить відомостей про наслідки, настання яких є обов`язковою умовою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 173-2 КУпАП.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 КУпАП дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Надаючи оцінку правовідносинам які склались між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , та вирішуючи питання щодо поширення на вказані правовідносини законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству апеляційній суд звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено проте що насильство ОСОБА_5 вчинено відносно тещі ОСОБА_2 , у своїх поясненнях остання зазначає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є братом зятя, проте вже в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що вона з ОСОБА_1 пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки, проте як апеляційна скарга так і матеріали справи про адміністративне правопорушення на підтвердження вказаних обставин не містить жодних доказів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_5 , або іншим родичем, який пов`язаний з нею спільним побутом, в розумінні ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази спільного проживання, наявності взаємних прав та обов`язків.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 зазначила, що за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, а приїжджає до доньки та онука.

Апеляційний суд наголошує, що обов`язок збирання доказів покладається саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто - норми кримінального процесуального законодавства.

Отже, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи відсутність доказів того, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та скаржника, а також положення ст. 256 КУпАП, відповідно до якого обов`язок доведення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на осіб уповноважених на складання протоколу, а також ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не є особою, по відношенню до якої ОСОБА_5 могло бути вчинено домашнє насильство.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП є вірним, доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Посилання потерпілої в апеляційній скарзі на те, що наявність спільного побуту ОСОБА_1 із племінником взагалі не потрібна для кваліфікації його дій як домашнє насильство, так як на даних родичів розповсюджується дія Закону України «Про протидію та запобігання домашньому насильству» не заслуговують на увагу, оскільки об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, яка викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 543107 від 28.11.2022 року стосується лише потерпілої ОСОБА_2 .

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо позбавлення потерпілої можливості брати участь під час розгляду справи в суді першої інстанції. Однак, враховуючи, що потерпіла ОСОБА_2 приймала участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, скористатись своїми правами, передбаченими ст. 269 КУпАП, та зважаючи на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, апеляційний суд вважає, що вказані доводи не є підставами для скасування постанови суду першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8ст. 294 КУпАП, має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин, апеляційний суд, враховуючи положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, вважає, що постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 , на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2022 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова