Справа № 202/476/23
Провадження № 3/202/608/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Волошин Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу, яка надійшла від відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал, відповідно до якого 11 грудня 2022 року о 10 год. 00 хв. в м.Дніпрі, вул.Березинська, буд.30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на нагрудний камеру 470420, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Мироняк Т.С. у судовому засіданні з обставинами, викладеними у протоколі не погодилися, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення та пояснив, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не вважав це необхідним, наслідки такої відмови йому відомі не були.

Адвокат Мироняк Т.С. у судовому засіданні просила справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування зазначила, що відеозапис, долучений до матеріалів справи є неналежним доказом, оскільки не містить повної та безперервної фіксації обставин справи, крім того ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та обов`язків, не було запрошено свідків. Крім того після складання протоколу ОСОБА_1 протягом двох годин самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов медичний огляд. На підставі викладеного просив справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КупАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідальність, яка передбачена ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідальність за ст.130 КУпАП наступає в наслідок порушення вимог Правил дорожнього руху.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №458534 від 11 грудня 2022 року, а також даними відеофіксації даної події, що були досліджені у судовому засіданні.

Так, дійсно ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану сп`яніння, разом з тим суд вважає, що вказаний доказ не спростовує того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, оскільки такий огляд був проведений за відсутності поліцейського, якому результати не були вручені.

Наведене є істотним порушенням приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 9 листопада 2015 року, а тому згідно п.22 Інструкції суд не приймає до уваги наданий стороною захисту висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 .

Більш того відносно ОСОБА_1 складено протокол за порушення п.2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження медичного огляду (що є окремим самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП), а не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. При цьому вимога поліцейського про необхідність проходження такого огляду була чіткою і зрозумілою. Від даної пропозиції ОСОБА_1 відмовився мотивуючи мету такого огляду безпідставною.

При цьому суд вважає, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд критично ставиться до тверджень захисника про визнання відеозапису недопустимим доказом з наступних підстав.

Згідно пунктів 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ вищевказаної Інструкції передбачено порядок застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах, а саме: відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія; включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Той факт, що наявний в матеріалах справи відеозапис є роздільними на окремі файли, а відеофіксація не здійснювалася безперервно не є підставою для визнання його недопустимим доказом, оскільки на ньому безперервно та чітко зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними доказами, ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та будь яких доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення суду надано не було.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиція ОСОБА_1 та його захисника викладена у судовому засіданні, розцінюються судом як обраний спосіб захисту з метою уникнути покарання за вчинене, оскільки викладені ним обставини повністю спростовуються доказами, яким дано належну оцінку в їх сукупності у відповідності до вимог ст.252 КУпАП.

При визначенні виду і розміру стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортним засобом.

Cтаттею 40-1 КУпАП встановлено, що судовий збір упровадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.40-1,130,283,284 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Волошин Є.В.