ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/457/22 Номер провадження 33/814/894/23Головуючий у 1-й інстанції Даніліна Ж.О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., за участі в режимі відеоконференції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Кононенка В.А.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Кононенка Віталія Анатолійовича на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 24 квітня 2022 року о 22.45 годині по вулиці Київській в с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області він керував транспортним засобом ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками стану алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, млява мова, нестійка хода. Від проходження запропонованого у встановленому порядку огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Кононенко В.А., подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 року та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушив норми матеріального та процесуального права, не взявши до уваги те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у день та час, зазначені у протоколі, а сів на водійське сидіння та почав шукати сигарети, після чого його затримали представники місцевої тероборони за порушення комендантської години.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 2022 року о 22.45 годині по вулиці Київській в с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками стану алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, млява мова, нестійка хода. Від проходження запропонованого у встановленому порядку огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.04.2022 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, актом тимчасового затримання транспортного засобу від 25.04.2022 року.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, суд відхиляє з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського, працівники поліції представилися та спитали у особи, що перебувала поряд із автомобілем ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_1 , її особові дані, хто є водієм даного транспортного засобу, звідки направлялася та особа та куди.

На постановлені питання дана особа відповіла, що її прізвище, ім`я та по-батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , що він і є водієм даного транспортного засобу, їхав від свого друга до себе додому. На питання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній спочатку відповів, що вживав безалкогольне пиво, а потім сказав, що звичайне пиво, 6 літрів на двох із другом. Зазначив, що коли він сідав за кермо, він не вважав, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння. На що працівник поліції запропонував йому пройти тест, відповідно до якого ОСОБА_1 мав витягнути руки перед собою і доторкнутися до кінчика свого носу, що йому зробити не вдалося.

Після цього працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер або у лікарні, на що ОСОБА_1 зазначив, що це не доцільним, а тому відмовляється.

При цьому суд першої інстанції дав вірну оцінку показанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, відхиливши їх через те, що вони спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі показання повністю спростовуються наявними доказами.

Отже, матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази того, що ОСОБА_1 24.04.2022 року о 22.45 годині керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, а тому доводи апелянта повністю спростовуються.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Кононенка Віталія Анатолійовича задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кононенка Віталія Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин