ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/375/22 Головуючий в 1 інст. Стоматов Е.Г.
Провадження № 33/807/188/23 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням її права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 6 січня 2022 року о 00 годині 03 хвилині в м. Запоріжжя, вул. Ситова, буд. 4-а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ 110207», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роти, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений. Велась відеофіксація на бодікамеру.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу, що працівники поліції під час події порушили вимоги ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Також зазначає, що матеріали не містять належних та допустимих доказів його винуватості.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із зазначених нижче підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП .

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №276619 (а.с.1), ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він 6 січня 2022 року о 00 годині 03 хвилині в м. Запоріжжя, вул. Ситова, буд. 4-а, керував транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ 110207», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роти, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений. Велась відеофіксація на бодікамеру.

Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений, в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою поліцейським УПП в Запорізькій області.

Вказане обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, зокрема: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4-5), з яких вбачається, що під час події водій ОСОБА_1 мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску, який містить відеозаписи події.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в рушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують інкриміновані обставини.

Суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції під час події порушили вимоги ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

З огляду на те, що в матеріалах справи містяться належні та достатні докази, які безумовно свідчать про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд критично оцінює доводи апеллянта про те, що у поліцейських були відсутні причини для зупинки автомобіля, передбачені ст.35 Закону України «Про Національну поліція». Вказані твердження жодним чином не впливають на висновки місцевого суду, які є правильними та обґрунтованими. Крім того, відеозаписом події встановлено, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 вказали, що його транспортний засіб має ознаки ДТП, що є додатковим підтвердженням правомірності дій поліцейських.

У цьому контексті апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки автомобілем, покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. Водночас, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що обставини, які зафіксовані на відеозаписі, не відповідають тим, які відображені у протоколі, і при цьому, працівниками поліції порушено безперервність відеофіксації події, на переконання апеляційного суду є такими, що свого підтвердження не знайшли. Так, дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд констатує, що відеоматеріал має чітку і логічну послідовність подій, які мали місце під час та після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , його спілкування з працівниками поліції, повідомлення ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція пройти огляд у встановленому законом порядку, відмови від огляду, тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП. Тому, враховуючи вищенаведене, дані відеозапису апеляційним судом визнається належним, допустимим та достовірним доказом.

Необґрунтованими апеляційний суд визнає доводи апелянта про те, що матеріали справи не місять доказів винуватості ОСОБА_1 , оскільки відеозаписом події встановлено, що ОСОБА_1 самостійно, без примусу відповів працівникам поліції про те, що він відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що в свою чергу свідчить про порушення п.2.5 ПДР України.

Крім того не підлягає задоволенню клопотання про закриття провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду апеляційним судом строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, оскільки апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно обвинуваченого надійшов до суду першої інстанції в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення відносно нього розглянута судом та постанова суду винесена у строки, передбачені спеціальною нормою щодо строків накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП одного року з дня його вчинення (ч. 6ст. 38 КУпАП). Підстави для задоволення клопотання скаржника про закриття провадження у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи апеляційним судом строків притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, оскільки такі доводи є помилковими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

З огляду на викладене всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, та закриття провадження на підставі п. 1, 7 ч. 1ст. 247 КУпАП апеляційний суд не вбачає, постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/375/22