Справа № 523/7156/19
Номер провадження 3-в/523/7/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2023 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянувши адміністративні матеріали відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- щодо звільнення від відбування покарання, призначеного за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_1 , щодо звільнення від відбування покарання, призначеного за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, призначено постановою суду від 21 травня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення №523/7156/19.

Зазначене клопотання ОСОБА_1 обґрунтував тим, що постановою суду від 21 травня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення №523/7156/19 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Накладено штраф у розмірі 255 гривень та стягнуто судовий збір у розмірі 384 гривень 20 копійок.

Постанова набрала чинності 02 червня 2019 року, звернута до виконання, але виконана не була. Оскільки постанову можна було звернути до виконання протягом трьох місяців з дня набрання чинності та нормами ст. 303 КУпАП встановлена давність виконання постанов, заявник просив його клопотання задовольнити та звільнити його від відбування покарання.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув та надав клопотання про розгляд заяви за його відсутності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку, якщо особу своєчасно сповістили про час і місце розгляду справи, та вона не з`явилася і не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи.

На підставі чого, суд приймає рішення розглянути справу про адміністративне правопорушення без участі заявника.

Дослідивши матеріали подання, матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання ОСОБА_1 , суд дійшов до наступного висновку.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2019 року за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у 255 гривень та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 грн.

Постанова набрала чинності 02 червня 2019 року, звернута до виконання, але виконана не була та матеріали справи протилежного не містять.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормами ст.303 КУпАП, в редакції на день складення постанови, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Згідно зі ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

В той же час ОСОБА_1 просить звільнити його від відбування адміністративного стягнення у виді штрафу у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, посилаючись на ст. 80 КК України та аналогію закону, так як постанова суду не виконана впродовж тривалого проміжку часу.

Суд звертає увагу, що поняття звільнення особи від відбування адміністративного стягнення КУпАП не передбачено. Застосування аналогії закону з ст. 80 КК України є неможливим та недоречним з огляду на те, що інститут звільнення особи є не процесуальним правом, а матеріальним, а також виходячи з суті вказаного інституту у кримінальному праві.

Інститут звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є державним регулюванням діяльності апарату примусу в частині виконання вироків суду, що набули законної сили.

Строки, встановлені у статті 80 КК України, є строками протягом якого апарат держави має виконати вирок. Якщо вирок державою не виконаний, а особа не вчинила жодних дій з ухилення від виконання вироку, застосуванню підлягає вказаний інститут, оскільки це пов`язано з правовою визначеністю для особи, що не допустила несумлінної поведінки під час виконання вироку та діяла відповідно до закону. При цьому вказана особа не має нести відповідальність за невиконання державою вчасно своїх функцій та не може перебувати невизначений час у стані правової невизначеності.

При цьому вказана ж норма, а саме ч.3, 4 ст. 80 КК України передбачає наслідки для особи, яка ухиляється від виконання вироку чи вчинила інші кримінальні правопорушення під час вказаних строків. Вчинення вказаних незаконних дій зумовлює зупинення та переривання перебігу строків, що ще раз підтверджує мету існування зазначеної норми у кримінальному законодавстві України.

Нормами ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду.

Суд зазначає, що захисту підлягають виключно законні права особи. З метою дотримання саме законних прав особи можуть застосуватись аналогії закону.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 просить звільнити його від відбування стягнення на підставі аналогії закону, який діє виключно для особи, що перебуває у правовому полі, з метою дотримання незаконних прав особи, що є підміною та нерозумінням суті права, як про адміністративні правопорушення, так і кримінального.

Щодо клопотання в частині звільнення від відбування покарання у вигляді судового збору то в цій частині норма ст. 303 КУпАП взагалі не застосовується оскільки в силу ст.24 КУпАП не відноситься до стягнення, тому клопотання є безпідставним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від відбування покарання, призначеного за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, накладеного постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2019 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 256, 268, 278 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання, призначеного за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, накладеного постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2019 року залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 10 днів.

Суддя