Номер провадження: 33/813/379/23
Номер справи місцевого суду: 523/9911/22
Головуючий у першій інстанції Шкорупеєв Д. А.
Доповідач Калініна О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2023 року Одеський апеляційний суд у складі судді Калініної О.В., при секретарі Подуст Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25.01.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.01.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову від 25.01.0223 року із закриттям провадження у справі.

Вказує, що постанова суду є незаконною , постановлена із порушенням норм права, а тому повинна бути скасована.

Під час розгляду справи порушено його права на участь у справі та надання пояснень по суті правопорушення, він не був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Копію постанови отримав 13.02.2023 року .

Вказує, що 04.08.2022 року у його доньки підвищилася температура , тому він був вимушений поїхати до лікаря, що підтверджується довідкою. Донька потребує постійної реабілітації, тому він має постійно проводити з нею час , возить на машині , носить на руках, так як вона не в змозі сама пересуватися.

Вказує, що напередодні 04.08.2022 року випив пів літри пива, та не міг припустити, що наступного дня донька захворіє, її треба було терміново відвести до лікаря.

Зазначає, що не може залишитися без права керування транспортним засобом , ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності, кається у тому , що сталося.

Позиції учасників справи.

ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Уманець Т.Ю. підтримали доводи апеляційної скарги . Уточнили апеляційні вимоги. Просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі через перебування ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та додані до апеляційної скарги , перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Мотиви суду.

За правилами ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Ретельно перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує наступне.

Як видно із апеляційної скарги ОСОБА_1 не оспорюється факт керування автомобілем 04.08.2022 року, проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським із застосуванням технічних засобів та результати такого огляду.

Доводи апеляційної скарги з у рахуванням уточнення апеляційних вимог під час апеляційного розгляду зводяться до того, що керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності.

За приписами п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до положень ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. п. 1, 6, 7, 9, 10 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як слідує із постанови від 25.01.2023 року судом встановлено, що 04.08.2023 року о 12:45 год. Гончарук по вул. Луцька, 2 в м. Одесі керував транспортним засобом «Chevrolet» д/н « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці за допомогою приладу «Драгер», результат якого склав 0,28 проміле.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 обґрунтований наявними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 092182 від 04.08.2022 року , в якому наведені обставини порушення ОСОБА_2 приписів п.2.9 а «Правил дорожнього руху», чек- листом Драгер з результатами тесту- 0,28 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень , відеозаписом , на якому зафіксовано проходження огляду та його результати.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не вказав на те, що діяв у стані крайньої необхідності

Сукупність цих доказів доводять, що 04.08.2022 року ОСОБА_1 о 12.45 год. керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Належність , допустимість покладених в основу судового рішення доказів , як видно ОСОБА_1 не оспорює.

Право ОСОБА_1 на участь у судовому розгляді та наданні доказів на свій захист забезпечений під час апеляційного розгляду шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження та дослідження доказів , що були надані до суду та нових доказів, що були надані апелянтом .

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив , що вимушений був сісти за кермо та керувати автомобілем , оскільки 04.08.2022 року у його доньки , яка є інвалідом 2 групи, самостійно не пересувається , піднялася температура і він мусив повезти її в лікарню, і вже на зворотньому шляху майже біля дому він був зупинений та на вимогу поліцейського пройшов огляд на стан сп`яніння. Вказав, що перебував у стані крайньої необхідності, і накладене на нього стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом унеможливить отримання його донькою необхідної медичної та реабілітаційної допомоги.

На підтвердження обставин, на які він послався в апеляційній скарзі , надав копію довідки про те, що з 04.08.2022 року по 11.08.2022 року його донька ОСОБА_3 не відвідувала школу через хворобу на ГРВІ та медичні документи , що підтверджують потребу та проходження курсу реабілітації , довідку про навчання та документи ,які підтверджують, що ОСОБА_1 є законним представником дитини -інваліда ОСОБА_3 , 2008 року народження.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Ці обставини є питанням факту й встановлюються в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

ОСОБА_1 посилається на те, що він перебував у стані крайньої необхідності, оскільки необхідно було терміново відвезти доньку до лікарні, у якої підвищилася температура , і він був зупинений вже на шляху додому.

Разом із тим , надані під час апеляційного розгляду докази , зокрема довідка про те, що ОСОБА_3 з 04.08.2022 року по 11.08.2022 року не відвідувала школу через захворювання на ГРВІ, жодним чином не доводить ті обставини, на які вказує апелянт.

Ця довідка не містить будь- яких відомостей про те, що 04.08.2022 року виникли екстренні обставини , що свідчили про необхідність термінової доставки доньки до лікаря, і що надання медичної допомоги чи доставки до медичного закладу не могло бути забезпечено іншим чином, зокрема викликом швидкої допомоги , і що 04.08.2022 року донька апелянта була доставлена до лікаря і їй була надана невідкладна медична допомога.

Під час апеляційного розгляду апелянт вказав, що наведені ним обставини підтверджуються доданими до апеляційної скарги доказами , інших доказів надано не було, клопотань про витребування будь- яких доказів чи оголошення перерви для надання нових доказів не заявлено не було.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, вважає недоведеним керування автомобілем ОСОБА_1 04.08.2022 року о 12.45 год. у стані крайньої необхідності , відтак заявлена апеляційна вимога щодо закриття провадження у справі з підстав вчинення дії у стані крайньої необхідності не встановлено.

Зважаючи на те , що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачене безальтернативне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та за відсутності в КУПАП норми, яка надає суду право не застосовувати до особи залежно від її характеристики адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції за доведеності наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, діяв у межах визначених законом та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік.

Зважаючи на викладене , постанова суду не підлягає скасуванню з зазначених в апеляційній скарзі підстав, тому апеляційні вимоги ОСОБА_1 належить залишити без задоволення , а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП , апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25.01.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію постанови направити учасникам справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя О.В. Калініна