Справа № 932/6964/22
Провадження № 3/932/3614/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Татарчук Л.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№352403 від 06.11.2022 року, ОСОБА_1 06 листопада 2022 року о 01:50 год. керував автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в м.Дніпро по вул.Старокодацькій, 43, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», результат 0,21 ‰. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 пояснив, що 06.11.2022 року вночі їм зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила, що її чоловік ОСОБА_3 перезаряджаючи пістолет, ненавмисно вистрелив в себе. Попрохала приїхати та допомогти винести його з помешкання до карети швидкої допомоги. Тому, він був змушений сісти за кермо автомобіля марки «Opel Vectra», щоб допомогти врятувати свого товариша.

Опитана у суді свідок ОСОБА_2 пояснила, що з ОСОБА_1 вони знайомі двадцять років, дружать сім`ями. Вона заміжня за ОСОБА_3

06.11.2022 року десь о 01.00 год. її чоловік ОСОБА_3 військовий, він став перезаряджати пістолет та випадково вистрелив собі у ногу. Почалась велика крововтрата. Вона викликала швидку допомогу, а також зателефонувала дружині ОСОБА_1 , щоб вони приїхали допомогли спустити її пораненого чоловіка з помешкання до карети швидкої допомоги. Вона сказала, що ОСОБА_1 вже випив пива, але вона їм сказала, що її чоловік може померти та попрохала приїхати.

Свідок надала суду копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого №14489 про надходження ОСОБА_3 до закладу охорони здоров`я 06.11.2022 року з вогнепальними наскрізними пораненнями лівої кисті та лівого стегна.

Вивчивши матеріали справи, вислухав пояснення, вважаю за необхідне закрити провадження по даній справі, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Переглянув наявний у справі відеозапис подій 06.11.2022 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, наміру сідати за кермо увечері 06.11.2022 він не мав, але у зв`язку із неочікуваними обставинами вимушено це зробив, оскільки направлявся до товариша ОСОБА_3 , який перезаряджаючи пістолет вистрелив у себе.

Крім того, з пояснень опитаної у суді свідка ОСОБА_2 встановлено, що ненадання допомоги могло призвести до непоправних наслідків, оскільки останній мав велику крововтрату та остання потребувала допомоги у тому, щоб пораненого допомогти винести з помешкання до карети швидкої допомоги.

Вказані пояснення узгоджуються з наданою копією виписки з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_3 , в якій зазначено про надходження останнього 06.11.2022 року з вогнепальними наскрізними пораненнями лівої кисті та лівого стегна, які з його слів він отримав перезаряджаючи пістолет.

Суд вважає, що вказані обставини змушували діяти ОСОБА_1 невідкладно, оскільки побоювання за стан здоров`я та життя ОСОБА_3 були дійсно обґрунтовані і небезпека, яка виникла для його життя і здоров`я не могла бути усунута іншими дієвими засобами.

Крім того, заподіяна шкода суспільним відносинам у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є менш значною, ніж відвернена.

Також, варто зауважити, що відповідно до наданого протоколу, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а результат огляду на газоаналізаторі склав 0,21 ‰, що незначно перевищує допустиму норму.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, для усунення небезпеки, яка загрожувала життю та здоров`ю ОСОБА_3 , що виключає адміністративну відповідальність.

Згідно з приписами п.4 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Отже, враховуючи встановлення факту того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, приходжу до висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

На підставі викладеного, керуючись ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Суддя Л.О. Татарчук