Справа № 706/3/23 3/706/27/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 рокум.Христинівка Черкаської області

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Довготько Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу поліцейської діяльності № 3 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 16.12.2022 близько о 08годині ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме погрожував фізичною розправою, ображав нецензурними словами, не відчиняв двері з квартири проживання, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засідання 27.02.2023 ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 16.12.2022 він не знаходився за адресою: АДРЕСА_2 і не вчиняв відносно дружини ОСОБА_2 погроз фізичною розправою, не ображав її нецензурними словами та не вчиняв будь-якого насильства відносно неї, просив закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Задояного Ю.В. в судовому засіданні оголошено перерву.

В судові засідання 27.02.2023, 28.02.2023 ОСОБА_2 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

28.02.2023 від захисника ОСОБА_1 адвоката Задояного Ю.В. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 і закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, покази надані в судовому засіданні ОСОБА_1 суд приходить до висновку, про відсутність в діях останнього складу інкримінованого йому правопорушення, тому провадження у справі підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно диспозиції ст.173-2 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Економічне насильство над іншими членами сім`ї може бути здійснено тільки особою, яка концентрує в своїх руках всі доходи сім`ї та контролює витрати інших членів сім`ї, які знаходяться в певній економічній залежності.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не містить всіх необхідних ознак, які повинні бути вказані в обвинуваченні.

Зокрема, із змісту протоколу про адміністративні правопорушення серія ВАВ №332439 від 16.12.2022 року ОСОБА_1 16.12.2022 року о 08 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме погрожував фізичною розправою, ображав нецензурними словами, не відчиняв двері з квартири проживання.

В протоколі в графі свідки не зазначені. Зазначено про наявність потерпілої ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 було ознайомлено із правами та обов`язками у відповідності до вимог КУпАП та Конституції України, та повідомлено про розгляд справи в Христинівському районному суді, про що свідчить його власноручний підпис.

В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено, що пояснення надані на окремому аркуші (зі звинуваченням не згоден).

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дані про наслідки, які були спричиненні чи могли бути спричиненні потерпілій ОСОБА_2 , що є обов`язковою складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на те, що вищевказані дії ОСОБА_1 були вчинені умисно з метою заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого та не зазначено, які наслідки настали чи могли настати для потерпілої ОСОБА_2 у виді шкоди її фізичному чи психічному здоров`ю та в чому конкретно полягає ця шкода.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок довести наявність ознак домашнього насильства в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та можливість заподіяння або заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_1 застосував до потерпілої домашнє насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 .

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено наслідки неправомірних дій правопорушника, характер насильства, те що правопорушення було вчинено за місцем проживання потерпілого.

До матеріалів не долучено будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчиняв будь-які дії фізичного чи психологічного характеру, пов`язані з домашнім насильством відносно дружини.

Наявний в матеріалах справи протокол не є підтверджуючим доказом скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи, складений всупереч вимогам ст. 256 КУпАП. За таких обставин, встановлюючи у відповідності до ст. 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП у справі відсутні.

Апеляційний суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» звертає увагу на те, що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі, яка притягається до відповідальності, формулювання обвинувачення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено сторонами перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 навмисно вчинив дії, які були спрямовані на заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 в суді свою вину не визнав. Стверджував про те, що конфлікту між ним та його дружиною не було. ОСОБА_2 збирала речі, він в цей час грався з дитиною. Пояснив, що кожен з них має свої ключі від квартири, чому дружина повідомила поліцейським, що не може вийти з квартири не розуміє.

Так, до матеріалів справи додано заяву та пояснення потерпілої ОСОБА_2 , в яких вона вказала, що 16.12.2022 близько о 08годині в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, не випускав на вулицю.

До матеріалів справи додано відео, після дослідження якого можна дійти висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір з приводу проживання ОСОБА_2 у квартирі в іншому випадку її зняття з реєстрації.

Суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів не дозволяє прийти до висновку, що ОСОБА_1 застосовував до потерпілої ОСОБА_2 домашнє насильство у вигляді фізичного, економічного та психологічного насильства.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП був складений за результатами письмового звернення ОСОБА_2 .

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, керуючись принципом доведеності вини поза розумним сумнівом, суд вважає недоведеним обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та вважає за необхідне закрити вказане провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. ч. 1 ст. 173-2, 247, 256, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зач.1 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області.

Суддя Т.М.Довготько