КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Суддя - Кулікова С.В.
№ 33/824/1191/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/28091/22

16 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі судді Кулікової С.В., вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги адвоката Живиці Олега Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 850,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду, 02 лютого 2023 року адвокат Живиця О.О., в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року, в якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Також до апеляційної скарги додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, яке мотивоване тим, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 25 січня 2023 року, коли намагався подати до Шевченківського районного суду міста Києва копію експертного висновку від 17.01.2023 року № 3. В той же час, 26 грудня 2022 року ОСОБА_1 просив суд відкласти розгляд справи у зв`язку з роз`їзним характером роботи та необхідністю надати додаткові докази на підтвердження його невинуватості в скоєнні ДТП. Однак суд з незрозумілих причин не врахував суттєві обставини справи та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , чим порушено право останнього на доступ до правосуддя. Крім того, ОСОБА_1 , вважаючи себе невинуватим в скоєнні ДТП, 27 грудня 2022 року звернувся до судового експерта з заявою про проведення експертизи. Одночасно, 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся про правову допомогу до Адвокатського Бюро «ЮРИДИЧНИЙ ОФІС ОЛЕГА ЖИВИЦІ «ЛІГАЛ СІТІ» та уклав договір про надання правової допомоги, оскільки мав бажання скористатися наданим йому правом на юридичну допомогу адвоката.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена Шевченківським районним судом міста Києва 27 грудня 2022 року.

ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року була оприлюднена 05 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвокат Живиця О.О., в інтересах ОСОБА_1 подав 02 лютого 2023 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови судді.

В суді апеляційної інстанції при дослідженні підстав пропуску строку на апеляційне оскарження встановлено, що скаржником не надано будь-яких доказів того, що перешкоджало оскаржити постанову суду першої інстанції від 27 грудня 2022 року у строки встановлені КУпАП, враховуючи, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи, повний текст постанови оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 05 січня 2023 року, з відповідною заявою про видачу копії постанови до суду першої інстанції не звертався.

Суд вважає, що ОСОБА_1 за умови зацікавленості результатом розгляду провадження, міг звернутися до суду першої інстанції з заявою про отримання копії постанови або ознайомитися із текстом постанови у Єдиному державному реєстрі судових рішень ще 05 січня 2023 року.

Будь-яких інших доводівповажності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року скаржником не зазначено та відповідних доказів не надано, а тому наведені ним причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Враховуючи вищевикладене, зазначені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними, оскільки не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 грудня 2022 року та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною таоскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кулікова С.В.