ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1320/22 Номер провадження 33/814/859/23Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Охмак Валентина Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 грудня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 10.06.2022 року близько 09:11 год. водій ОСОБА_1 в м. Кременчуці, вул. Ярмаркова, 36 керував автомобілем «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Охмак В.І. в інтересах притягнутого подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю діях останнього складу правопорушення.

Вказує про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відсутність підстав для зупинки автомобіля та безпідставність висловленої працівниками поліції пропозиції пройти огляд на місці зупинки авто, що суперечить положенням ст. 266 КУпАП.

Крім того, посилається на неналежність як доказів приєднаних до справи відеозаписів, пояснень свідків, які фактично зафіксовані самим поліцейським, відсутність направлення до медичного закладу.

Зазначені обставини, на його думку, в своїй сукупності свідчать про порушення працівниками поліції визначеної законом процедури проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім того в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що розгляд справи відбувся без участі водія та захисника, копія постанови на адресу ОСОБА_1 не направлялася та була отримана 10.01.2023 після подачі відповідної заяви до місцевого суду.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Так, матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_1 та захисник Охмак В.І. не приймали участь в судовому засіданні 01.12.2022, а копію постанови захисник отримав після звернення до суду першої інстанції 10.01.2023, подавши після цього 13.01.2023 у визначений законодавством 10-ти денний строк апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол від 03.07.2022 серії ААБ №016771 та протокол від 10.06.2022 про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 ,

пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

рапорт працівника поліції,

записи бодікамер працівників поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи відеозаписів, а саме запису з відеореєстратора поліцейського автомобіля, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції о 09:12 год. 10.06.2022.

Поліцейським роз`яснено водію, що останній пару годин тому був позбавлений права керування транспортними засобами та не мав права знову керувати автомобілем.

Під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено про виявлені в нього ознаки наркотичного сп`яніння та було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що водій відмовився в присутності двох свідків (09:27 год.).

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог як ст. 266 КУпАП так і положення Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Доводи апелянта про недоведеність факту керування транспортним засобом не заслуговують на увагу та спростовуються відеозаписом як з відеореєстратора поліцейського автомобіля, так і з бодікамери працівника поліції, який підходить до зупиненого авто «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 .

Також не беруться судом до уваги посилання щодо безпідставної зупинки авто, оскільки поліцейським повідомлено водія, що останній не мав права керувати авто з огляду на відсторонення його від права керування, що в свою чергою є законною підставою для зупинки транспортного засобу.

Посилання на невнесення відомостей про технічний засіб в протокол про адміністративне правопорушення є помилковим, оскільки це стосується складення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що чітко передбачено ст. 283 КУпАП.

Не заслуговують на уваги і доводи захисника щодо відсутності в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки водій відмовився від проходження огляду в медзакладі в присутності двох свідків.

Посилання апелянта на порушення працівниками поліції ст. 266 КУпАП та Інструкції, а саме пропозиція проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння одразу в медичному закладі без проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними, оскільки технічно не передбачена можливість проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, враховуючи необхідність в проведенні лабораторного дослідження на предмет виявлення та визначення наркотичного засобу та його якісних показників від відібраних у притягнутої особи зразків біологічного середовища, що можливо здійснити лише в умовах закладів охорони здоров`я. Проведення таких досліджень, позаяк відбір фізіологічних зразків на місці зупинки транспортного засобу самим працівникам поліції чинне законодавство не передбачає.

Так, пунктом 4 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зазначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ вище вказаної Інструкції, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Оскільки матеріалами справи, зокрема відеозаписами з фіксацією перебігу подій встановлено факт відмови водія від проходження огляду на предмет наркотичного сп`яніння в медичному закладі, правових підстав вважати дії працівників поліції такими, що не відповідають положенням ст. 266 КУпАП не має.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.

Поновити захиснику Охмак Валентину Івановичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 грудня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Охмак Валентина Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна