ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/167/23 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Дробчак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Дробчак Л.В. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Постановою встановлено, що 29.11.2021 року о 17-50 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 20, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного освідчення в медичному закладі відмовився, а також від продуття газоаналізатора «Drager» відмовився.

В своїй апеляційній скарзі захисник Дробчак Л.В. просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2022 року та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Свої апеляційній вимоги захисник обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки наявні у справі докази не підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт його зупинки працівниками поліції. Апелянт також вказує на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, а матеріали справи не містять повідомлення громадянина ОСОБА_3 про вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник зазначає, що з відомостей DVD-диску вбачається, що відеофайли на ньому не є безперервною відеозйомкою, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, захисник Дробчак Л.В. просить поновити їй пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2022 року, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови захисником було отримано лише 21.11.2022 року, а апеляційну скаргу було подано нею 22.11.2022 року, у зв`язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

В судове засідання, яке призначалося судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не з`явився, за номером мобільного телефону ОСОБА_1 , який міститься в матеріалах справи, абонентом повідомлено, що цей номер належить не ОСОБА_1 ..

До початку апеляційного розгляду захисник Дробчак Л.В. повідомила суду, що ОСОБА_1 знає про дату та час апеляційного розгляду, але не може з`явитися в суд апеляційної інстанції, у зв`язку з чим захисник просила провадити судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 .

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме захисник Дробчак Л.В. є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2022 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_1 , який достеменно знав про перебування адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Отже, враховуючи зазначені обставини та думку захисника Дробчак Л.В., суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , який не прибув в судове засідання та клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Дробчак Л.В., яка підтримала свою апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, захисником в її апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 375576 від 29.11.2021 року (а.с. 1); письмовому направленні на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 29.11.2021 (а.с. 3), а також на відеозаписі працівників поліції (а.с. 5).

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 375576 від 29.11.2021 року вбачається, що 29.11.2021 року о 17-50 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 20, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного освідчення в медичному закладі відмовився, а також від продуття газоаналізатора «Drager» відмовився.

Належить врахувати, що будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі працівником поліції, ОСОБА_1 в протоколі не зазначив, а також вказав, що «у наркоцентр не їду, продувати не буду» (а.с. 1).

Належить врахувати, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду адміністративної юрисдикції із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, з метою ініціювання службової перевірки , хоча мали для цього достатньо часу.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується відомостями, що містяться:

- на відеозаписі, долученого до матеріалів справи (файл «», починаючи з 00 хв. 15 сек. та файл «», починаючи з 04 хв. 05 сек.), на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 5);

- у бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 29.11.2021 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 в результаті огляду, проведеного поліцейським, на стан сп`яніння виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовоюОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3).

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 зазначив у протоколі, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння та будь-яких заперечень, що він не керував транспортним засобом не зазначив.

На відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції дійсно не відображено моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та на відео зафіксовано вже момент розмови останнього з працівниками поліції на ділянці дороги.

Разом з цим, згідно відомостей наявного в справі відеозапису (файли «» та «») під час розмови ОСОБА_1 на запитання поліцейського підтвердив, що він відмовляється на огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку та не заперечував, що він керував транспортним засобом.

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 375576 від 29.11.2021 року, що ОСОБА_1 протокол підписав, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних про адресу проживання, не керування транспортним засобом тощо не заявляв, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив: "у наркоцентр не їду, продувати не буду" (а.с. 1).

Тобто, ОСОБА_1 не заперечував, що саме він був за кермом автомобіля «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, під час апеляційного розгляду захисник Дробчак Л.В. зазначила, що 29.11.2021 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , та працював в цей день у службі таксі, але зазначала, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що працівниками поліції було зупинено вищезазначений автомобіль, яким керував ОСОБА_1 .

Апеляційний суд також бере до уваги відомості рапорту т.в.о командира взводу 1 роти 6 батальйону 4 УПП в Харківській області Кожурина В., згідно якого, 29.11.2021 від громадянина ОСОБА_4 надійшло повідомлення про те, що по вул.Мироносицька рухається автомобіль «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , водій нібито знаходиться в алкогольного сп`яніння. Вирушивши за вказаною адресою, був виявлений зазначений автомобіль таксі, в якому знаходились пасажири з явними ознаками алкогольного сп`яніння та водій ОСОБА_1 , від якого при спілкуванні також було чутно запах алкоголю. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, але останній відмовився. Процес спілкування записувався на нагрудну камеру ХАО2267. Автомобіль знаходився без порушень ПДР України (а.с.2).

Відсутність в матеріалах справи заяви ОСОБА_4 , на переконання суду, з урахуванням відсутності відомостей про оскарження дій працівників в установленому законом порядку, не свідчить про неможливість врахування судом відомостей, які містяться в рапорті т.в.о командира взводу 1 роти 6 батальйону 4 УПП в Харківській області Кожурина В.

Окрім цього, за змістом ст. 251 КУпАП джерелами доказів по справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові доказами, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис та документи. А в даному випадку, в справі достатньо доказів для доведення факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відомості відеозапису та інших вищезазначених письмових доказів, вказують на те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений працівниками поліції, що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність факту керування транспортним засобом.

Крім того, в матеріалах судового провадження наявна довідка про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 (арк.8), а тому ОСОБА_1 повинен був знати наслідки невиконання ним вимог пункту 2.5 ПДР України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення водія від керування, на думку суду є суб`єктивними та не доводять невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки, враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків, які були відібрані під час його складання. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами захисника, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що до матеріалів справи долучено компакт диск на якому міститься різні фрагменти відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, які відрізняються за тривалістю та мають певні проміжки часу, що на думку апелянта свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання адміністративного матеріалу, порушили принцип безперервності її застосування та , то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Сумнівів щодо достовірності та належності відеозапису не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнуто за ч.1 ст.130КУпАП до відповідальності.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись статтями 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Дробчак Л.В. задовольнити, поновивши їй процесуальний строк на оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Дробчак Л.В. залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков