Справа №295/797/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 187 ч. 2 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , і.к.- НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в:

13.01.2023 о 22 год. 15 хв. ОСОБА_1 який перебуває під адміністративним наглядом, був відсутнім за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив п.1 ухвали Богунського районного суду м.Житомира про продовження відносно нього адміністративного нагляду.

Крім того, 14.01.2023 о 22 год 20 хв. ОСОБА_1 який перебуває під адміністративним наглядом, був відсутнім за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив п.1 ухвали Богунського районного суду м.Житомира про продовження відносно нього адміністративного нагляду.

Оскільки справи стосуються однієї особи, суд вважає за можливе їх об`єднати.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи шляхом направлення смс-повісток на мобільний номер останнього, які згідно довідки про доставку отримав 24.01.2023, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив.

Закон виходить з презумпції, що учасник справи повинен дізнатися про хід розгляду справи, тобто діє презумпція обізнаності. Цю ж презумпцію обізнаності слід застосувати і до випадків інформування учасника справи про дату судового розгляду альтернативними способами повідомлення. Тим більше, така презумпція застосовується під час вручення судової повістки. Якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх в протоколі, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, що ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери і адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язані з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.О. проти Іспанії від 07.07.1989).

Зважаючи на викладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17.11.2022.

Незважаючи на викладене, у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

З метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_1 у судове засідання неповажними і розцінює його неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з цим суд розглядає справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 187 ч.2 КУпАП, підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАВ №737768 від 17.01.2023, серії ВАВ №737769 від 17.01.2023; ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27.10.2022 про продовження ОСОБА_1 адміністративного нагляду строком на 6 (шість) місяців; постановою Богунського районного суду м. Житомирі від 08.09.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 187 ч. 1 КУпАП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 наданими в протоколі по суті правопорушення де останній зазначив, що «згоден».

Своїми діями, що виразилися у повторному протягом року після накладення адміністративного стягнення порушенні правил адміністративного нагляду ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 187 ч. 2 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.187 ч. 2, 283, 284, 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Об`єднати в одне провадження справи № 295/797/23, 295/802/23.

Справі присвоїти № 295/797/23.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдеся п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Костенко

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення