Справа № 351/1583/22
Номер провадження №3/351/13/23
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,
за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,
представника особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 190974 від 25.10.2022, ОСОБА_2 25.10.2022 о 07 годині 59 хвилин в м. Снятин по вул. Микулинській керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестера Drager.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні адвокат Петричка О.Є. суду пояснив, що ОСОБА_2 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, адже він не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Адвокат вважає, що працівниками поліції порушено процедуру складання протоколу та не роз`яснено процесуальних прав. Підстава зупинки ОСОБА_2 не відповідає вимогам Закону України «Про Національну поліцію». Також зазначив, що показання алкотестеру Драгер 0,22 проміле не можна вважати доказом перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, адже цей прилад має встановлену виробником похибку 0,2 проміле. Просив адміністративну справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він працює головним спеціалістом відділу обліку мобілізаційної роти другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 . 25.10.2022 він разом з іншими працівниками другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_2 здійснювали вручення повісток військовозобов`язаним. На імпровізованому посту біля зупинки громадського транспорту приблизно до 09.00 години був зупинений ОСОБА_2 . Після розмови та вирішення усіх питань з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 до нього підійшов працівник поліції. Як він зрозумів ОСОБА_2 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння. Розмови поліцейського з ним він не чув, а тому щось пояснити з приводу процедури огляду на стан сп`яніння він не може. Може лише пояснити, що до медичного закладу вони не їздили, а ОСОБА_2 після складання протоколу сів за кермо свого авто і поїхав.

Вислухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 190974 від 25.10.2022, ОСОБА_2 25.10.2022 о 07 годині 59 хвилин в м. Снятин по вул. Микулинській керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестера Drager.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що доказами вини ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 190974 від 25.10.2022; направлення на огляд в заклад охорони здоров`я для встановлення стану сп`яніння від 25.10.2022, з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з рота, почервоніння обличчя, не стійка хода, огляд проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер 6810», результат тесту позитивний 0,22 проміле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_2 згоден з результатом огляду, результат тесту 0,22 проміле; чек газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», прилад ARBH 0641, від 25.10.2022, з якого вбачається, що тестування проводилось 25.10.2022 о 07 год. 59 хв., результат тесту 0,22 проміле.

При цьому, інших доказів на доведення винуватості особи в інкримінованому їй правопорушенні суду не надано.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення складеному стосовно ОСОБА_2 та іншим письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Крім того, суд не приймає в якості належного та допустимого доказу також і наданий відеозапис фіксації правопорушення, оскільки хоча його і було здійснено у відповідності до Закону України «Про національну поліцію», «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції № 100 від 03.02.2016 та «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, однак він не містить факту руху транспортного засобу та керування цим транспортним засобом ОСОБА_2 .

Водночас, з показань свідка ОСОБА_4 , наданих під присягою в судовому засіданні, які суд вважає належним та допустимим доказом, вбачається, що працівниками другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_2 на імпровізованому посту біля зупинки громадського транспорту був зупинений ОСОБА_2 , а після складання протоколу він сів за кермо свого авто і поїхав далі.

Отже, з наведеного вище суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

З матеріалів справи судом вбачається, що в порушення пункту 11 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, матеріали справи не містять доказів роз`яснення ОСОБА_2 прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, прав, передбачених ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України. Про ознайомлення ОСОБА_2 з правами є його підпис у протоколі, проте вказана обставина суперечить відеозапису, на якому такий факт не зафіксований.

Наявні матеріали також не містять даних щодо підтвердження законності зупинки транспортного засобу, оскільки, як вбачається з наданих у судовому засіданні показань свідка ОСОБА_4 , автомобіль під керуванням ОСОБА_2 зупинили працівники другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_2 на імпровізованому посту біля зупинки громадського транспорту.

Отже, до протоколу не додано належних доказів того, що транспортний засіб було зупинено працівниками поліції у відповідності до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а відповідно до частини 3 цієї статті поліцейський поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у зв`язку з чим усі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а усі складені процесуальні документи стосовно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також суд звертає увагу на те, що працівниками поліції було порушено вимоги ч. 1 ст. 266 КУпАП та не відсторонено від керування транспортним засобом ОСОБА_2 за наявності у них відомостей про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Так, в матеріалах справи наявне зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_2 відсторонений від керування транспортним засобом та зобов`язується не керувати ним протягом 24 годин.

Проте, як вбачається з показань свідка ОСОБА_4 , ОСОБА_2 після складання протоколу сів за кермо свого авто і поїхав, а тому суд не приймає вказаний вище документ в якості доказу виконання працівниками поліції вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП.

Також суд погоджується з доводами адвоката Петрички О.Є. про те, що прилад «Drager Alcotest 6810» має встановлену виробником похибку 0,2 проміле.

Так, за результатами державних контрольних випробувань, проведених ДП «Укрметртестстандарт», 16.04.2014 складено Опис типу газоаналізаторів Alcotest..., Interlock XT, згідно з яким в графі «Основні технічні характеристики» зазначено, що прилад «Drager Alcotest 6810» має похибку у 0,04 проміле та 5 % від показання в діапазоні від 0 до 0,84 проміле.

Склавши дані показники 0,04 проміле та 5 % від показання у 0,22 проміле (0,22 х 5 % = 0,011), суд доходить висновку, що в даному випадку допустима похибка буде становити 0,051 проміле (0,04+0,011=0,051), а отже виявлений працівниками поліції результат не може свідчити про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом, ознак сп`яніння або перебування цієї особи в стані сп`яніння може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені факти, у відповідності до статті 62 Конституції України, повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_2 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ретельно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дані про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 1, 7, 8, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Снятинський районний суд.

Суддя Іван ПОСОХОВ