Справа № 156/192/23
Провадження № 3/156/97/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є. з секретарем судового засідання Кицею Л.Ф., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Герасимчук Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у сел. Іваничі Волинської області, є громадянином України, здобув повну загальну середню освіту, працює водієм у КП «Мишівський ліцей» Іваничівської селищної ради Волинської області, є одруженим, утриманців не має, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутні,

(справу розглянуто в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

1.Суть правопорушення, яке ставиться в вину особі

1.1. Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.

1.2. У с. Іванівка Волинської області 09.02.2023 о 16 год. 10 хв. на залізничному переїзді ОСОБА_1 керував автобусом марки «ЕТАЛОН А08110Ш», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним Іваничівській селищній раді, не оцінив дорожньої обстановки, не обрав безпечної дистанції, не врахував дорожній знак 1.29 «Одноколійна залізниця» та здійснив зіткнення з тепловозом 2М62У-0060, внаслідок чого автобус отримав механічні пошкодження.

1.3. В діянні ОСОБА_1 службові особи територіального органу поліції вбачають порушення вимог п.12.1., п. 20.2. Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами), таке діяння кваліфіковане за ст. 124 КУпАП.

2. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; позиція захисника

2.1. Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що працює водієм шкільного автобуса в КП «Мишівський ліцей» Іваничівської селищної ради Волинської області, 09.02.2023 розвозив дітей по селах, повертався на автобусі марки «ЕТАЛОН А08110Ш» в с. Мишів, разом з ним в салоні була заст. директора з виховної роботи ОСОБА_2 , котрій доручено супровід учнів. Поблизу с. Іванівка водій шкільного автобуса під`їхав до залізничного переїзду, згаданий переїзд обладнаний лише світлофором, шлагбауму на переїзді немає, черговий по переїзду відсутній, на той час світлофор не працював, звуковий сигнал на переїзді не лунав. ОСОБА_1 перед перетином залізничних колій подивився ліворуч та праворуч, в межах видимості ніякого залізничного транспорту не було, водій почав рух через переїзд, раптово побачив тепловоз, повертатись назад вже було пізно, тож ОСОБА_1 намагався швидше проїхати через переїзд, однак не встиг, тепловоз зіткнувся з автобусом, вдарив транспортний засіб в ліву задню частину, автобус було пошкоджено, але водій та пасажирка ОСОБА_2 не зазнали тілесних ушкоджень. На думку ОСОБА_1 , причиною ДТП була несправність світлофора на переїзді, відсутність будь-якого додаткового обладнання на переїзді, неповідомлення про наближення поїзда до переїзду доступними сигнальними засобами залізниці. Своєї вини у настанні ДТП водій не вбачав.

2.2. Захисник Герасимчук Л.Р. вини свого клієнта у скоєнні правопорушення не вбачала в діянні свого клієнта ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зазначила, що водій вчинив всі передбачені Правилами дорожнього руху дії перед перетином залізничного переїзду, просила закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

3. Досліджені в судовому засіданні докази

3.1. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

3.2. Як докази вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ст. 124 КУпАП, службовими особами органу поліції були надані до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 074652 від 09.02.2023 (а.с.1);

- схема ДТП, складена 09.02.2023 о 16 год. 10 хв. поліцейським СРПП Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Брисем І.В. за участі водія ОСОБА_1 , машиніста тепловозу ОСОБА_3 поблизу залізничного переїзду в с. Іванівка Волинської області (а.с.3);

- письмові пояснення водія ОСОБА_1 , надані співробітникам поліції 09.02.2023 (а.с.4); зі змісту пояснень вбачається, що 09.02.2023 приблизно о 16 год. 10 хв. водій керував шкільним автобусом марки «ЕТАЛОН А08110Ш», коли під`їздив до залізничного переїзду в с. Іванівка, з`ясував, що світлофор на переїзді не працює, подивився вздовж колії ліворуч та праворуч, на той час будь-якого залізничного транспорту на колії не бачив, почав рух через переїзд, раптово побачив тепловоз, повертатись назад вже було пізно, тож водій намагався швидше проїхати через переїзд, однак не встиг, тепловоз зіткнувся з автобусом (а.с.4);

- рапорт в електронній формі, зареєстрований 09.02.2023 в журналі єдиного обліку органу поліції за № 336, де зафіксовано інформацію від зі служби «102» про те, що на перегоні Іваничі Володимир на 79 км, поблизу станції «Яневичі», локомотив здійснив наїзд на шкільний автобус (а. с. 5-6);

- письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , надані співробітникам поліції 09.02.2023 (а.с.7); свідок пояснив, що він працює машиністом тепловозу в РФ «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», 09.02.2023 керував поїздом № 8551, на перегоні «Володимир-Іваничі», під`їжджаючи до переїзду (79-й км), подавав сигнали пильності, помітив, як водій шкільного автобуса здійснював рух через переїзд, заїхав на колію, машиніст відразу ж застосував екстрене гальмування, але уникнути зіткнення тепловозу з автобусом не вдалося; чи працював у той час світлофор на вказаному залізничному переїзді, свідкові не відомо;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , надані співробітникам поліції 09.02.2023 (а.с.8); свідок пояснив, що він працює машиністом тепловозу в РФ «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», 09.02.2023 перебував в кабіні тепловозу, на перегоні «Володимир-Іваничі», під`їжджаючи до переїзду (79-й км), помітив, як водій шкільного автобуса здійснював рух через переїзд, заїхав на колію, машиніст відразу ж застосував екстрене гальмування, але уникнути зіткнення тепловозу з автобусом не вдалося; чи працював у той час світлофор на вказаному залізничному переїзді, свідкові не відомо;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_5 , надані співробітникам поліції 09.02.2023 (а.с.9); свідок пояснив, що він обіймає посаду заступника начальника ПЧ-3 РФ «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», 09.02.2023 перебував у поїзді, в вагоні - колієвимірювачі, на перегоні «Володимир-Іваничі», під`їжджаючи до переїзду (79-й км), відчув, що поїзд почав здійснювати екстрене гальмування, вже на переїзді після зупинки поїзду вийшов з вагону, щоб дізнатись, що сталось, помітив шкільний автобус з механічними пошкодженнями, отриманими внаслідок зіткнення з тепловозом, також були виявлені певні пошкодження на тепловозі (труба гальмівної магістралі, правий буфер);

- письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , надані співробітникам поліції 09.02.2023 (а.с.10); свідок пояснила, що працює педагогом у КП «Мишівський ліцей», 09.02.2023 була призначена супроводжуючою групи учнів, котрих шкільний автобус розвозив після завершення навчання, того ж дня близько 16-ї год. автобус повертався до с. Мишів, дітей в автобусі вже не було, свідок сиділа спереду поблизу водія, автобус під`їхав до залізничного переїзду в с. Іванівка, перед перетином залізничних колій свідок дивилась ліворуч та праворуч, в межах видимості ніякого залізничного транспорту не було, світлофор на переїзді не працював, коли водій автобуса вже заїхав на колію, свідок раптово побачила тепловоз, той тепловоз зіткнувся з автобусом;

- фототаблиця до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 074652 від 09.02.2023 (а. с.11-14); на фотографіях відображено загальний вид залізничного переїзду в с. Іванівка Волинської області, положення автобуса та тепловоза після зіткнення, наявні механічні пошкодження на автобусі та тепловозі;

- фотокопії посвідчень машиністів тепловозу на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00923-00360-22 щодо тепловозу 2М62У-0060 (а. с. 15-17);

- фотокопії посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автобуса марки «ЕТАЛОН А08110Ш», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (належний Іваничівській селищній раді), полісу страхування № АТ/1949860 від 15.09.2022 щодо автобуса марки «ЕТАЛОН А08110Ш», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 17-18).

3.3. Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами органу поліції до суду не надано.

3.4. Крім того, за клопотанням захисника Герасимчук Л.Р. в судовому засіданні 01.03.2023 були допитані як свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..

3.5. Зокрема, свідок ОСОБА_2 під час допиту пояснила, що вона є педагогом у КП «Мишівський ліцей», 09.02.2023 директор ліцею визначила її супроводжуючою групи учнів під час поїздки шкільним автобусом, дітей з ліцею відвозили до с. Древині, с. Іванівки; коли автобус повертався до с. Мишів, в салоні перебували лише свідок та водій ОСОБА_1 , свідок сиділа спереду поблизу водія, автобус під`їхав до залізничного переїзду в с. Іванівка, перед перетином залізничних колій свідок дивилась ліворуч та праворуч, в межах видимості ніякого залізничного транспорту вона на той час не бачила, світлофор на переїзді не працював, звукова сигналізація на переїзді не працювала, переїзд не був обладнаний шлагбаумом чи знаком «Стоп», поблизу переїзду відсутній черговий, видимість самої залізничної колії зі сторони дороги для автомобілів занадто обмежена через наявність дерев та густих чагарників, Коли водій автобуса вже заїхав на колію, ОСОБА_2 раптово побачила тепловоз, той тепловоз зіткнувся з автобусом.

3.6. Свідок ОСОБА_6 повідомив, що він мешкає у с. Іванівка, в один із днів у лютому 2023 року (приблизно о 12-й год. дня) їхав зі сторони с. Мишів до с. Іванівка, бачив поїзд, який рухався колією, при цьому на переїзді не працював світлофор, котрий би вказував водієві на наближення поїзда, також на переїзді не працювала звукова сигналізація, був відсутній знак «Стоп», чергового по переїзду не було. Свідок достеменно пам`ятає, що саме в цей день після 16-ї год. на тому самому переїзді поблизу с. Іванівка сталось зіткнення поїзда зі шкільним автобусом.

3.7. Свідок ОСОБА_7 у наданих ним показаннях зазначив, що він мешкає у с. Іванівка, в один із днів у лютому 2023 року відвозив дружину до смт. Іваничі, потім повертався додому через залізничний переїзд, поблизу с. Бубнів бачив поїзд, який стояв на коліях; свідок впевнений, що того дня світлофор на переїзді не працював; свідок зауважив, що переїзд не обладнаний шлагбаумом, чергового на переїзді немає, звукова сигналізація не працює, якщо їхати дорогою для автомобілів від станції «Яневичі», то через густі чагарники неможливо розгледіти, що відбувається на залізничній колії, чи здійснює рух залізничний транспорт. Свідок пам`ятає, що саме в цей день після 16-ї год. на тому самому переїзді поблизу с. Іванівка сталось зіткнення поїзда зі шкільним автобусом, про цю подію знали всі жителі невеликого села.

3.8. Свідок ОСОБА_8 під час допиту вказав, що він мешкає у с. Іванівка, в один із днів у лютому 2023 року після 16-ї год. почув в селі, що на залізничному переїзді сталась ДТП (поїзд зіштовхнувся зі шкільним автобусом), він бажав надати допомогу, тому велосипедом поїхав на місце події. Свідок після приїзду на місці події побачив жовтий шкільний автобус зі механічними пошкодженнями (на щастя, дітей в ньому не було), поряд з автобусом стояв водій, в салоні сиділа вчителька ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень ніхто не отримав, неподалік на коліях стояв тепловоз. Чи працював в той день світлофор на переїзді, свідок не пам`ятає, однак впевнений, що сигналізація там завжди працювала з перебоями, шлагбаума на переїзді немає, знак «Стоп» там приладнали лише нещодавно (після аварії). Свідок зауважив, що автодорога йде паралельно залізничним коліям, потім повертає до переїзду, через густі чагарники не видно поїздів, котрі рухаються зі сторони м. Володимира, видно лише поїзди, які їдуть з смт. Іваничі, в день, коли сталась аварія зі шкільним автобусом, поїзд ішов саме від м. Володимира.

3.9. Зі змісту наданих стороною захисту фотографій з місця події (а. с. 27-30) вбачається, що поблизу залізничного переїзду біля с. Іванівка значний відрізок автомобільної дороги йде паралельно залізничним коліям, потім дорога здійснює поворот до переїзду, видимість залізничного транспорту на коліях зі сторони дороги значно ускладнена через густі чагарники, залізничний переїзд обладнаний світлофором, дорожнім знаком «Одноколійна залізниця», шлагбаум на переїзді відсутній. Станом на 09.02.2023 (день ДТП) на переїзді не було встановлено знак «Стоп», що відображено на фото, доданих поліцейським до протоколу (а. с. 14). Вказані фотографії оглянуті в судовому засіданні свідками ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідки підтвердили, що на фото зображено саме те місце, де 09.02.2023 сталась ДТП за участі тепловоза та шкільного автобуса.

4. Оцінка судді

4.1. Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника, допитавши свідків, заявлених стороною захисту, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

4.2. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.3. За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

4.4. Норми ст. 124 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

4.5. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

4.6. Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.7. Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

4.8. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.9. Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

4.10. Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

4.11. Зокрема, «обвинувачення» відповідно до положень статті 6 параграфа 1 вказаної Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин», визначення, яке також відповідає критерію, що «ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась» (рішення Європейського суду з прав людини від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

4.12. Також Суд у рішенні в справі «Салов проти України» від 06.09.2005, заява № 65518/01, п.65, зазначив, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «впливу важливих наслідків для стану підозрюваного».

4.13. У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в пункті 1 статті 6 згаданої Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

4.14. Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін обвинувачення із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового слідства. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

4.15. Ураховуючи, що національним законодавством України порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, розглядається як делікт (ст. 124 КУпАП), вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування абсолютно визначеної суми штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами територіального органу Національної поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.16. З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 074652 від 09.02.2023, складеного відносно ОСОБА_1 , та заперечення останнім своєї вини, службові особи органу поліції повинні довести факт порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

4.17. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом вини особи у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

4.18. Схема ДТП, складена 09.02.2023 поліцейським СРПП Брисем І.В. за участі водія автобуса ОСОБА_1 , машиніста тепловоза ОСОБА_3 лише фіксує обстановку на місці після ДТП (пошкоджений автобус, місце зіткнення автобуса та тепловоза, місце зупинки тепловоза), а не доводить наявну причину ДТП.

4.19. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за своєю сутністю не суперечать письмовим поясненням водія ОСОБА_1 , який під час в`їзду на залізничний переїзд через відсутність заборонного сигналу світлофора не був заздалегідь поінформований про наближення поїзду, наявної причини ДТП ці пояснення беззаперечно не доводять, жоден з цих осіб не міг вказати достеменно, чи працювали на той час на переїзді світлофор, звукова сигналізація.

4.20. Показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 узгоджуються з твердженнями водія ОСОБА_1 , згідно з якими він під час в`їзду на залізничний переїзд через відсутність заборонного сигналу світлофора, звукової сигналізації не був заздалегідь поінформований про наближення поїзду, сам не бачив тепловоза.

4.21. Водію ОСОБА_1 ставиться в вину порушення вимог п.12.1., п. 20.2. Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами).

4.22. Згідно з п.12.1. Правил: «…Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним…».

4.23. При цьому службовими особами територіального органу поліції не доведено, що ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автобуса, не урахував дорожньої обстановки, стану керованого ним транспортного засобу і що саме це призвело до виникнення ДТП на переїзді.

4.24. Згідно з п. 20.2. Правил: «…Під`їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов`язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина)…».

4.25. З показань ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, вбачається, що черговий на переїзді поблизу с. Іванівка в день ДТП був відсутній, переїзд не обладнаний шлагбаумом, світлофор та звукова сигналізація на той час на переїзді не працювали, знак «Стоп» перед переїздом був відсутній взагалі, ОСОБА_1 заздалегідь дивився в обидва боки залізничної колії, при цьому перед початком руху через переїзд не бачив будь-якого залізничного транспорту. Ці показання водія автобуса підтвердила й свідок ОСОБА_2 , котра перебувала в салоні автобуса поряд з водієм, також заздалегідь дивилась на обидва боки залізничної колії, не бачила залізничного транспорту до початку руху через переїзд, безпосередньо бачила момент зіткнення тепловоза, котрий їхав досить швидко з боку м. Володимира, зі шкільним автобусом. Отже, водій автобуса дотримався вимог п.20.2. Правил дорожнього руху.

4.26. Водії транспортних засобів можуть перетинати залізничні колії лише на залізничних переїздах (п.20.1. Правил дорожнього руху).

4.27. Згідно з п. 20.5. Правил дорожнього руху рух через переїзд забороняється, якщо:

а) черговий по переїзду подає сигнал заборони руху - стоїть до водія грудьми або спиною з піднятим над головою жезлом (червоним ліхтарем чи прапорцем) або з витягнутими в сторони руками;

б) шлагбаум опущений або почав опускатися;

в) увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума;

г) за переїздом утворився затор, який змусить водія зупинитися на переїзді;

ґ) до переїзду в межах видимості наближається поїзд (локомотив, дрезина).

4.28. Вбачається, що водій ОСОБА_1 , здійснював перетинання залізничної колії через відповідний переїзд, заздалегідь до руху через переїзд черговий не подавав йому заборонних сигналів, шлагбаум на переїзді був відсутній, світлофор та звукова сигналізація, котрі могли б відповідними сигналами заздалегідь попередити водія про наближення тепловоза, на той час не працювали з невідомих причин, ні сам водій, ні пасажир автобуса ОСОБА_2 з передньої частини салону автобуса не бачили наближення поїзда до переїзду. Відтак, водій автобуса дотримувався вимог п.20.1., п. 20.5. Правил дорожнього руху перед перетинанням залізничного переїзду.

4.29. При цьому, хоча норми ст. 273 КУпАП і дозволяють призначити експерта для участі у провадженні про адміністративне правопорушення, службовими особами територіального органу поліції не було призначено технічної експертизи під час з`ясування фактичних обставин та безпосередньої причини ДТП за участю водія ОСОБА_1 ..

4.30. Учасниками судового провадження до закінчення судового розгляду також не було заявлено клопотань про призначення у справі технічної експертизи.

4.31. Європейський суд з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.32. Відтак, за відсутності клопотань учасників справи про призначення технічної експертизи для доведення вини водія ОСОБА_1 суддя позбавлений можливості призначити експертне дослідження з власної ініціативи. З цих же мотивів суддя не здійснював виклику для допиту в засіданні поліцейського СРПП ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

4.33. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

4.34. Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

4.35. Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

4.36. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

4.37. Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

4.38. При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

4.39. Інші додані поліцейським до протоколу матеріали підтверджують не вину водія ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ст. 124 КУпАП, а лише фіксування певної події в облікових документах територіального органу поліції, розташування тепловоза та автобуса безпосередньо після зіткнення на місці події, технічний стан тепловоза, наявність у машиністів тепловоза відповідних посвідчень, наявність у водія автобуса права на керування певною категорією транспортних засобів, належність автобуса Іваничівській селищній раді, страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

4.40. За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу поліції не доведено наявності у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

4.41. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.42. Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

4.43. При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124, ст. 247,283,284,285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Повний текст цієї постанови складено, проголошено, надано для ознайомлення учасникам справи 02.03.2023 о 12 год. 45 хв..

Суддя А. Є. Бєлоусов