Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
16.02.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та адвокат Голуб В.К.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2022 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Згідно з постановою, 30.10.2021, о 05 год 10 хв, у м. Ужгород, по вул. 8 Березня, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 528», н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), однак від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням технічного приладу «Драгер» на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, відмовився, що підтверджено безперервною відео фіксацією. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та адвокат Голуб В. К. просять поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки, на їхню думку, такий пропущено через поважні причини, так як суд першої інстанції розглянув справу без участі сторони захисту, а про наявність постанови адвокат Голуб В. К. дізнався лише 03.07.2022 з ЄДРСР, а її копію отримав 05.07.2022. Посилаються на те, що постанова є незаконною, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд першої інстанції не взяв до уваги відомості про особу правопорушника, який раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, а також те, що обставини, які б обтяжували відповідальність, відсутні. Разом із тим, стверджують, що суд першої інстанції, розглянувши справу без участі ОСОБА_1 , порушив його право на захист. Просять постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та без участі його захисника, адвоката Голуба В. К., які були належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення від 03.11.2022. При цьому, від вказаних осіб не надходило жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання на інший день у зв`язку з неможливістю прибути до суду через поважні причини. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Голуба В. К., апеляційним судом береться до уваги те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому чітко зазначено, що сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Голуба В.К. апеляційний суд не вбачає.
Апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити, враховуючи такі обставини.
Матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, який був оформлений у присутності ОСОБА_1 підтверджується, що він був обізнаний з тим, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення щодо нього. У судові засідання з розгляду цієї справи, призначені на 26.11.2021, 24.12.2021, 24.01.2022, 25.02.2022 та 14.03.2022, ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, про причини неявки суд не повідомляв. Апеляційний суд також бере до уваги те, що захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатом Голубом В. К., неодноразово були подані клопотання від імені ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є депутатом Оноківської сільської ради, перебуванням адвоката Голуба В. К. на лікарняному, залученням ОСОБА_1 до вирішення житлово-комунальних питань громади, участі в діяльності територіальної оборони (таке не підтверджене) тощо. На судове засідання, призначене на 12 квітня 2022 року ні ОСОБА_1 , ні адвокат Голуб В. К., не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Водночас, розпискою про отримання копії постанови підтверджується те, що місцевим судом копія оскаржуваної постанови від 12.04.2022 надіслана ОСОБА_1 лише 20.05.2022, адвокат Голуб В. К. отримав копію судового рішення 05.07.2022, що підтверджується відповідною відміткою, яка міститься на форзаці останньої сторінки матеріалів справи. Тому, апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено через поважні причини, які унеможливили подати апеляційну скаргу в установлений законом строк.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративного правопорушення, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.
Відповідно до протоколу серії ДПР18 №108421, 30.10.2021, о 05 год 10 хв, у м. Ужгород, по вул. 8 Березня, 2, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «BMW 528», н. з. НОМЕР_1 , з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), однак від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням технічного приладу «Драгер» на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, відмовився, що підтверджено безперервною відеофіксацією. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі ОСОБА_1 своїми підписами засвідчив, що зі змістом процесуального документу ознайомився, копію його отримав.
Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №566053, убачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень (а. с. 2).
Довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України підтверджується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 23.04.2011 (а. с. 3).
Згідно зі змістом рапорту поліцейського Макара І., працівники поліції зупинили транспортний засіб марки «BMW 528», н. з. НОМЕР_1 , відтак під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , у останнього виявлено очевидні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). На законну вимогу поліцейських пройти освідування на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, водій відмовився, що підтверджено безперервною відео фіксацією (а. с. 4).
На відеозаписі, який міститься на DVD-диску у хронологічному порядку зафіксована подія, яка мала місце 30.10.2021 за участі ОСОБА_1 . Так, з відеоматеріалу убачається, що під час спілкування з водієм за наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, працівники поліції запропонували йому пройти освідування на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, на що водій відповів категоричною відмовою, за що відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зі змістом якого поліцейські ознайомили водія (а. с. 5).
При оцінці вищенаведених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які можуть слугувати підставою вважати, що поліцейський Макар І. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та адвокат Голуб В. К. не надали жодного доказу, який може свідчити про те, що поліцейські діяли всупереч закону при перевірці особи водія, при направленні його на освідування та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, і що апелянт оскаржував дії працівників поліції, що фактично дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 погодився із законністю дій працівника поліції.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський ОСОБА_2 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на пропозицію поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі вищенаведеними письмовими та відеодоказами, яким суд першої інстанції дав правильну об`єктивну оцінку.
Апеляційний суд розцінює критично твердження апелянтів про те, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 . Відхиляючи ці доводи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про зміст протоколу про адміністративне правопорушення, окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що справа щодо нього розглядається в Ужгородському міськрайонному суді, що підтверджується поданими адвокатом Голубом В. К. клопотаннями про відкладення розгляду справи. З оскаржуваної постанови також убачається, що у судові засідання, призначені на 26.11.2021, 24.12.2021, 24.01.2022, 25.02.2022, 14.03.2022, та 12.04.2022 ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, про причини неявки суд не повідомляв. Тому, на переконання апеляційного суду, право на захист ОСОБА_1 не було порушено. Тобто, відхиляючи ці твердження, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що місцевим судом була надана можливість ОСОБА_1 у повному обсязі реалізувати своє право на захист та взяти участь у розгляді справи щодо нього. При цьому, суд, на підставі наявних у матеріалах справи відомостей вважає, що своїми правами він скористався на власний розсуд і при цьому, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.
При оцінці тверджень апелянта щодо того, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд першої інстанції не взяв до уваги відомості про особу правопорушника, який раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, а також те, що обставини, які б обтяжували відповідальність, відсутні, - такі, на переконання апеляційного суду є безпідставними.
Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає для водіїв безальтернативне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік
Враховуючи те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, така відмова підтверджена матеріалами справи і що доводи, наведені в апеляційній скарзі, не узгоджується з матеріалами справи, апеляційний суд погоджується з висновком судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та з рішенням про накладення на нього адміністративного стягнення.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33- 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та адвокат Голуб В. К., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 та адвокату Голубу В. К. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та адвокат Голуб В. К., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН